232 
fűvek négyszö<rletü szárának váltakozó kopaszsága és szőrössége 
a levélállás szerint alkalmazkodik. A levél la[)ja alatt, két oldalt, 
a szár kopaszon marad, a közbe fogott másik két oldal szörös 
s ez a levél állása szerint így váltakozik. Ha a Thymus vagy a 
Cíilamintha szára elágazik, a négyszögletű ágnak a főtengelyre meg 
a levél lapjára tekintő két oldala (felső és alsó old.) szörös, az 
oldalvást eső két oldal kopasz. A kétsor-szörös Veronica chamae- 
drijí! ágának szintén a szörös éle fordul a szár felé. 
A féloldalú szőrösséggel a He per is szőrösödése fokát lehet 
jelölni. A H. ohtusa meg a H. suaveolens virágzata és virágko- 
csánja teljesen meztelen. A meztelen H. moniliformis virágkocsán- 
jának a felszíne kezd pelyliesedni, tehát a teljes meztelenségtől 
kezdve ez az első foka a szörösödésnek. Ez.utáu a H. niveu 
var. leiosoma, valamint a H. candida var. calvata következnék, de 
a virágkoesánnak féloldalű szőrösségét több Hesperís-ín] {H. clado- 
Irieha, lí. lapsanifolia, H suaveole)is var. semiylahra) viseli. 
A terméskocsánnak állandó legörbűlését (v. o. H. ránc.) nem 
konstatálhattam. A hol mégis némelyik fajon egy-kettő hátra gör- 
bült, ott a terméskocsáii tövének felső oldalán olyan fehéres daga- 
nat nyomát látni, a minő az Oniithogalum refractnm terméskocsán- 
jának s a Glyceria distans termő ágának hátratörődését okozza. 
A Hesperis virága kétkétoldalas (flos bisymmetriiis). Kelyhe 
öble a l)idytrá-é\\0'A hasonló, maga az egész kehely gyakran szí- 
nesedik (feltűntető szin), külön levelei nem terjeszkednek szét, hanem 
a hosszúcsörű vendége kedvéért csövesen összezárkódznak, két 
belső levelének öblében a neetarinm termelte méz gyűlik össze. 
A virágnak mélyebb csövességét a sziromnak hosszú nycika is 
öregbiti, a kehely ezt is csövesen tartja össze, úgy, hogy az 
éjjeli lepke az édességet szipókájával, mintegy kútból könnyen 
kiszihatja. A kehely lehet szörös vagy mirigyes, a csúcsán gyak- 
ran kemény és hosszú szőrök üstök módjára csoportosodnak, s a 
nyilatlan virágot a rágástól, valamint a méznek idő előtt való elra- 
bolásától oltalmazzák. 
A szirom lemeze hosszas megnyúlt, kivált az alvidéki 
fajé arányosan keskenyebb (// tristis, H. y/utinosa, IL ohUniyipe- 
talu, H. adenocarpa^ H. pycnotricha, H. suaveolens) vagy a hegy- 
vidékié gyakrabban fordított tojásdad kerek, csúcs nélkül, ritkábban 
ugyanez az alak csorbított s a csorbnlatból kis hegy emelkedik 
{H. matronalis). A hegyvidékiek szirma gyakrabban tiszta fehér, 
minden rajz nélkül, ritkábban egyszinű lila vagy lilapiros, a pusz- 
taság H. trístísének virága bizonyos komorságot vagy szomorúságot 
hirdet: eredetileg egyszinű szeunyessárga (var. homociiroa) vagy 
lilás, cifrázat nélkül, de gyakrabban mint továbbalakulásuak ezt 
az alapszínét sötétlila erezet hállózza be ; a Balkánon a szirma 
egész fekete lila is. A H. tristis látása LiNNÉ-beu a szomorúság- 
kifejeződését ébresztette, azért a régi jellemző //. nevét 
H. tristisYG — szomorgó estike — változtatta. A mediterrán és bal- 
