Ijorsodmegyei Tarkőn terem s mind a H. silvestris, mind a H. nivea 
felé Iiajlik. A H. moniliformis az erdélyi Királykőröl valószinüleg 
a szomszéd román határra is átlép. 
A Balkánnal közös a H. yilveslris, H. cladoiricha, H. snaveolens 
meg a H. ohtusa^ ámbár Erdély H. „cilpina'''' -yd\\?ík (= H. ohtiisa 
^Ioench) része kétségtelen feliérvirágii, s a H. moiiiliforjn'is-hoz tar- 
tozik. Az alacsonyra leereszkedő H. cnnclida a Jurával közös. 
A Hes 2 )eris-íaj száma hazánktól kezdve a Balkánon át gyara- 
])odik, s a nagyobb hegyrégiok szerint más-más faja váltakozik, de 
továl)b keletre nem nagyon terjed, Ázsia nyugati részén s Afrika 
mediterrán vidékén, mint helyettesitők, ismét más fajok bukkannak 
elő. Erre van Hes 2 )eriseink elterjedésének nagyobb középpontja és 
rokonsági kapcsolata, mint sok más jellemző növényünké, nem a 
svájci havas központi részeiben. i\Iost hazánk meg a Balkán 
J/esperiseinek szakadozottabb ismerete bővülvén, a földrajzi elter- 
jedés meg a fajok száma is jobban kiegészitődött. 
Az endemismust hazánkon kivid fol 3 ’tatva : 
A H. Dinarica Bosznia hegyein meg a szomszédságában, 
a H. lap.<anifoUa Dalmátiából Albánián keresztül Kankázus felé 
terjed. Balkán endemiknsa a H. Degenianru meg a H. Tliei) 2 )hra.'iti, 
Tauriaé a H. Steveniancy valamint a H. pycnolricha, a Wolga- 
vidékeé a H. adeuoseptala, Szibériáé a JT. cídmocnrjia, Olaszországé 
a H. matronalis^ S])anyolországé a H. Dcmriemis. Európa köz])onti 
havasain s továbl) északkelet és északnyugat felé a Hesjteruwok. 
természetszerű földrajzi elterjedése megszűnik. 
(Folytatása követkozik.) 
Vasvármegye harasztjai. 
Irta : I)r. Waisbecker Antal (Koszog). 
(Vége.) 
19. Aspiditim lobatum Sw. (A. aculeatam a) vulyara DöLL. 
Kiitfalban, Rohonezon és Hámor Göszbach völgyében. 
b) var. aurlculatum Herb. LSSN. az Edeházi erdölicn. 
20. Aspidiuin Braunii SpENX. (.1. emdeednm var. Brcnniii 
DölL.) Hámor község Göszbach völgyében, SCO m. magasságban 
árnyas bükkerdöben csermely partján és lapos forrásos helyen nagy 
számban és több alakban nő : 
a) f. typicuin. Lombja megfelel Dr. LUERSSEN tanár által 
(LuersseN 1. c. pag. 350 — 54) adott leírásának ; a mi leihelyünkön 
ilyen a fiatal vagy silányabb fejlödésű tőkék lombja. 
b) f. subtripiiiiiatiim Milde. Másodrendű sallangjainak első 
párja mélyen, majdnem szárnyasán hasogatott; a Göszbach-völgyben 
növő tőkék nagy részének lombja ezen alakhoz tartozik. 
c) f. perpiniialum m. (Oest. bot. Zeils. 1899. pag. 04 pro 
varietate) Lombja 50 — 100 cm. magas, i-övid nyele és gerincze 
