251 
CaESALPINI herbáriuma az 
1563. dátumot viseli s az ere- 
detileg egy kötetből álló gyűj- 
teményt Párlatoké három kö- 
tetre osztotta, s az összesen 
266 lapon 768 felragasztott 
növényt taidalmaz. Caruel 
T ódor „lllustratio in hortum 
siccum Andreae Caesalpini“ 
(Florentiae, 1858.) czím alatt 
bö ismertetést irt róla, mely- 
ben CAESALPlNi-nek Alphonso 
ToRNABLONl-hoz írt levelét is 
közli (pp. 1 — 6.), s a gyűjte- 
ménynek teljes listáját nyújtja 
(pp. 25 — 119.) Az egyes növé- 
nyeket Caruel magyarázó jegy- 
zetei s modern nevei vilá- 
gosítják meg. A Caesalpini- 
használta régi görög és latin 
növény-neveknek s a mai no- ' 
menklaturának betűrendes tar- 
talomjegyzéke e kis könyvet ( 
igen használhatóvá teszi. 
„Deplantis libriXVl“ czinűí 
elévölhetlen művében (az eUo 
rendszertani mű!) Caesalpjni 
az előszóban bizonyságul hívja 
fel herbáriumát, mondván : „Ru- 
dimentum ex plantis libro ag- 
glutinatis vigere scio in testi- 
ül oiiinni eorum, quae in hoc 
volumine a me dicuntur,“ s 
valóban, herbáriuma a saját 
rendszere szerint van össze 
állitva. Ennek kimutatását rész- 
letesen közli Saint-LaüER a 
„Histoire des herbiers“ 68-ik 
lapján. 
Florenz, wo dasselbe anch heut- 
zutage bewahrt wird. 
Caesalpiats Herbai- führt das 
Dátum 1563 ; die ursprűuglich 
aiis einem Bande bestehende 
Sammlung wurde dureh PÁRLA- 
TOKÉ in drei Bánde vertheilt 
und enthált auf 266 Seiten 
insgesammt 768 aufgeklebte 
Píianzen. Theod. Caruel wid- 
mete demselbennnterdem Titel: 
„lllustratio in hortum siccum 
Andreae Caesalpini’* (Floreii- 
tiae, 1858.) eine aiisfűhrliche 
Beschreibnng, in welcher er 
auch den, dureh Caesalpixi an 
Alphonso ToPXABüONi geschrie- 
benen Brief veröfí'entlicht (pp. 
1 — 6), sowie auch ein vollstáu- 
diges Yerzeichniss dér Samm- 
lung anführt (25 — 119). Die ein- 
zelnen Píianzen werden dureh 
die erláuternden Bemerkuugeu 
Caruel’s und dureh Angabe 
ihrer hentigen, modernen Be- 
ueunungen erklárt. Éin alpha- 
betisches Eegister dér altén, 
dureh Caesalpini gebranchteu 
griechischen und lateinischen 
Pílanzennamen und dér heuti- 
gen Namen maciién das Büch- 
lein sehr förderlich. 
In dér Vorrede seines iiii- 
vcrgánglicheii Werkes „De plan- 
tis libri XVI. “ (das erste sys- 
teniatische V'erk !) riift Cae- 
salpini sein Herbai- ziir Zeu- 
genschaft herau, iudem er sagt : 
„Rudimentum ex plantis libro 
aggliitiuatis vigere scio in tes- 
timoniiim eorum, quae iii hoc 
volumine a me dicuntiir,“ und 
in dér That ist sein Herbai- 
nach seiueni eigenen System 
ziisammengestellt. Den Nach- 
vveis hiefűr liefert aiisführ- 
lich Saint-Lager auf dér 
