259 
A tok nyele vereses szinű sárga, alul vékonyabb, mint felül, 
egész hosszában balra van csavarodva ; hossza igen változó. Mér- 
tem 7 mm. hosszút is, de leggyakoribb a 2 — 4 mm. h. nyél. A 
toTcnyél lözépfonala tökéletlen, de azért mindig felismerhető. Vagi- 
nulája nagyobb fajta, hosszúkás-tojásdad. 
A tok barna szinü veres, kissé hosszabb, mint széles, oper- 
cularis pólusa hegyesebb, mint a collaris. Coíuiuella és légtömlö 
megvan. Az exotheciuin sejtjei alakra, színre a Physcomitrella 
^j«íe72s- éhez hasonlók, csupán nagyságukban különböznek, a mennyi 
ben csak félakkorák, mint ennél. 
A lupák határozottan differentiálódott, biztosan felismerhető, 
magától nem hull le, * *) a fedöleraezre nyomást gyakorolva, azonban 
néha leválik. 
Stómák funaroid-jelleműek a tok nyaki részén. 
Süvege gyöngéd, szennyes fehér, kucsraaképü, terjedelméhez 
képest 3—5 igeyi nagy Jcarédylyal. 
Spórái barnák, tüskések, 0'20 — 0'30 mm. nagyok. 
A fentebbiek tanúsága szerint a Physcomitrella Hampei mind- 
két szülőjétől örökölt. A cleistocarp Physcomitrella jyatens-re 
emlékeztet a subcleistocarp (magától fel nem nyíló, de azért elkü- 
lönődött kupakkal biró) tokocska, a virágzati berendezés ; ellenben 
a toknyél középfonalas fejlettsége s főként a süveg karélyozott- 
sága oly jellemvonások, melyek a másik szülőtől, a szomszédság- 
ban termő Physcomitrium sphaericum ("LUDW,^ BRiD.-től származ- 
hatnak csupán. 
Láttam olyan individuumokat is, melyek a Physcomitrella 
patens-iö\ csupán csak fejlettebb (hosszabb és középfonalas) tok- 
nyelükkel ütnek el, a nélkül, hogy a Ph. Hampei egyik fő krité- 
riumát képező karélyozottság a süvegen meg lett volna. Ezek 
valószínűleg a combinatiónak a Ph. patens-\\&7j közelebb álló tagjai, 
melyek, nem lehetetlen, bővebb anyag vizsgálata után önálló hybrid 
képviselőiként foghatók föl. 
A Physcoynitrella Hampei, a Ditrichmn Breidleri és astomoides 
cleistocarp fajok hybridjei stegocarp fajokkal s hogy ez a keve- 
redés lehetséges, ez csak azt bizonyítja, hogy az a mohok termé- 
szetes rendszere, az a hol a cleistocarp genusok, a nekik megfelelő 
stegocarp genusok mellett foglalnak helyet. (Lindberg és követői). 
Erre jó újjmutatás a Ph Hampei, mely meggyőzően bizonyítja és 
követeli a Physcomitrella és Physcomitrium genusok egymás mellé 
való helyezését. 
rum pátens var. anomalum Hpe in Sebed ; Mde Br. sil. 1869) p. 191 ; LiXDR. 
in öfver K. vet. Akad. Förhandl. (1864 ) p. 580. 
*) Vagyis a spórák a tokfal elkorhadása után szabadulnak ki. 
D. i. die Sporen werden erst nach Verwesung dér Kapselwand frei. 
