262 
helyen és marandóság nélkül kóborol pl. a H. matronalis, H. 
sihirica, H. ohtusa, a vad fajok közül pedig a H. silvestris Buda- 
pest körül. Mégis ez az utóbbi a leggyakoribb az országban, kivált 
Erdélyben, s Tornától kezdve le a Herkulesfürdöig és Orsováig, 
valamint Álsó-Austriától, Morvaországtól és Vasvármegyétöl Nagy- 
Enyedig stb. Ez puha-szörü, ezenfelül ragadós-mirigyes. Erdélyben 
még a H sihirica kisebb-virágúja terem. 
Krassó-Szörényvármegyében balkáni typus a H. cladotricha 
kemény és ágasszőrű leveleivel, Szerémvármegyében pedig a H. 
snaveolens, mint ősrégi növénygeografiai kapcsolat. 
A haza középtájain, az erdőtlen hegylejtőn, valamint a száraz 
pusztán a mindenfelé szétterjeszkedő H. tristis egész sereg hasonló- 
termetű társsal {Trinia glanca, Salsola Káli, Vaccaria, Marrubium 
peregrinum, Centanrea solstitialis, Cramhe Tataria, Onosma setosum, 
Gypsophila paniculata, Eryngium campestre, Salvia Aethiojns, Ra- 
pistrum perenne. MyagriimJ alakbeli szövetkezetét (ördögszekér- 
alakzat) alkot. Elterjedése a pusztai flórában a Balkánon és Orosz- 
országon keresztül meglehetős hosszú. 
Az Alföld HesperisQ továbbá a H. silvestris fiatal termése 
gyakrabban mirigyesedő. A H. candida-wük kopaszodott eltérése 
Szerémségböl Bácsvármegye déli részére is leereszkedik. Csereviz 
mellett is egész a völgynyilásban terem. A Hesperisixok ez az ala- 
csony termőhelye aligha nagyon régi, a H. silvestrisé lehet újabb- 
kori behurcol ás. 
A Quarnero sziklás partján a H. glitünosa egymaga az ere- 
deti, a tengerparti régiót át nem lépi. Ritkán nő hozzá közel a 
H. lapsanifolia. 
Hazánk délnyugati tájain és Horvátország hegyein a Hesperis 
nagy ritkaság. Zágráb és Podsused körül a Slavóniából ismeretes 
H. candida, Svica mellett a H. Sihirica var. integerrima, Ogulin 
körűi a var. brevieuspis terem. 
A Hesperis talaja és sziklája leginkább mész. Kelet ősniész- 
szikláinak jellemző virága. A Tátra gránitos helyein nem terem, 
ellenben Béla mészhavasai övében meglehetős gyakori. A hol arzén 
talajon jelzik, mint Macedóniában a H. Theophrasti-t, alig jelenthet 
többet, mint az, hogy én az Amerikából nem régen hozzánk került 
Erechthites hieracifolius t 1882-ben, Vasvármegyének friss felbontott 
szerpentintalaján is leltem, vagyis hogy bizonyos fű, kivált a ván- 
dor, friss talajon, gazos helyen, másntt is szeret helyet foglalni, 
s a jövevény szövetkezés nélkül itt lel magának legelőbb meg- 
felelő tanyát. 
A fajok szétágázása. 
A hazai Monticolae csoportnak H. Vrahélyianá-yá. bélyegeivel 
a havasi fehérvirágú H. nivea szétágazását az alacsonyabb vidék 
H. silvestris(i\(i\ összekapcsolja, azért ha csak a ma ismert hazai 
élő fajokat és eltéréseket tekintjük, a H. Vrahélyianát kell a faji 
