264 
kedvezően tudnak alkalmazkodni, tavaszkor nyílnak, azért kivált 
az ilyen vidéknek sajátjai maradnak. Az ef?y- és kétnyáriaknak 
magról tenyészésével a fű anyaga is hamarább megújul. 
A Hesperi-í, a systematicai tagoltságot tekintve, mint pl. a 
Cheiranthus (Ery.nmum),^) egymáshoz meglehetős hasonló ; az egyik 
faj a másikat utánozza, rejtett bélyegeivel mintegy védekezik. A 
//. sibirica meg a H. cladotricha külső látszatra egyforma-levelű, 
ugyan egy fajhoz tartoznék, de amannak a levelét egyszerű, ágat- 
lan, emezét ágas szőr lepi el. A dalmát H. lapsanifolia levele egész 
csalódásig a Lapsana communis-éXxoz hasonlít. Míg ez egyrészint a 
Hesperis életére nézve nevezetes, másrészt systematicailag azért 
tanúlságos, mert látjuk, hogy a faj, ha ezt a forgalmat a régi ér- 
telmében megtartjuk, a természetben miként alakúi, a természeti 
állapot hogy szabja meg. Azt, hogy a faj a hasonlók összessége, melyek 
vegetáló főbb bélyegeikre nézve megegyeznek, szaporodás útján meg- 
egyezőt hoznak létre s határozott földrajzi elterjedésük van, vagyis, 
hogy — az emberi közlekedés útján történt mai -összevisszakeve- 
redést nem tekintve — a fajok külön-külön, nagyobb földrajzi terü- 
leten váltakoznak egymással, inkább biológiai felfogással, úgy is 
módosíthatjuk, hogy a más természeti állapot közt élők, máskép és 
más, ha nem is feltűnően különböző szervekkel küzdők és életet 
folytatók alkotják a fajt, mert a más sajátságot és bélyeget az eltérő 
természeti állapot fakasztotta. A faj ilyen módon minden génusz 
körében az életküzdelem, a szervezkedés meg a küzdő fegyver 
szerint más-más bélyeggel és sajátságokkal alakúi meg. 
A Hesperis meglelietős tagolatlan, a szervezkedése meglehetős 
egyező. A megújulás nyomán a fajok két irányban csoportosodnak. 
Egy rész, kivált az alvidéki, egyszeri gyümölcsözés után, gyökeres- 
től elpusztúl, a magvon kívül nem szaporodik, rügyből ki nem fakad 
{Agemmae). A hegyvidékiek gyökere több esztendőn keresztül élet- 
ben marad, a tövén (gyökérfej) több rügy keletkezik s már július 
hónapban gyakran zöldellő levélrózsa fejlődik belőle {Mulügemmae). 
A nyári életműködés az ilyen rügy és levélrózsa fakasztására alkal- 
masabb, e nélkül tavaszszal a megújulás kezdete vagy folytatása 
nagyon bajos lenne. 
A Hesperis-ííiiok a felsőbb levelek alja szerint élesen külön- 
külön szakadnak. Az egyik csapat felsőbb levele nyeletlen szárölelő 
nyilas-vállú s nagyobbfogú, levélmelléki mirigye sincs {Latifundae). 
Fűvök bitumenes szagú. 
A másik csoportnak felsőbb levele rövidnyelű vagy kurta nyél 
módjára összehúzódik vagy keskenyedik, a fogazata jóval apról)b 
s a tövén két oldalt mirigye van {Amjastifundae). Ezek a kedve- 
sebbillatú estikék. 
Az alsó félbeszárnyalt és gyakori hasitatlan levél szerint a 
fajt lehet megkülönböztetni. 
’) Az egyesített Erysimum és Cheiranthus megfelelő neve csak az utóbbik 
(1. hátrább) lehet. 
