22 
Egy rendkívül feltűnő keve- 
rékfaj, mely minden bélyegében 
pontosan a középhelyet foglalja 
el a két szülőfaj között. Már a 
levelek eonsistentiájában (a 
Viola álpina -é vastag, bőrnemű, 
a V. declinata-é vékony, papir- 
szerű) is mutatkozik ennek a 
növénynek hybridus volta. A 
Viola declinaia inkább délke- 
leti elterjedésű (Retyezát, Bal- 
kán !) változatával : a V. dacica 
Borb.-uI nem téveszthető össze, 
mert már (elölről nézve) a 
virág kerekded körvonala (a V. 
declinaia és T 7 . dacica- nál kes- 
keny, hosszúkás szívalakú), a 
hosszúnyelű levelek, a levél- 
lemez s a csészelevelek alakja 
és csipkézettsége egészen más ; 
a legalsó sziromlevél a Viola 
declinata-níú és V. dacica nál 
lekerekített, a T T . Paxiana- nál 
ellenben kicsípett. 
Csodálatos módon ez a keve- 
rékfaj rendkívül hasonlít egy 
teljesértékű keleti fajhoz a Viola 
altaica Ker.-Iicz, melytől csak 
az eltérő innovatio (a Viola <d- 
taica- nak ugyanis fonal szerű, le- 
vélrozettában végződő indái van- 
nak, míg ezek a V. Paxiana- nál 
rövidek és többnyire virágzó 
szárban végződnek), majd a 
hosszabb és vékonyabb levél- 
nyelek, az erősebben és mélyeb- 
ben osztott pálhalevelek. a rövi- 
debb és kerekebb levéllemezek, 
a rövidebb és kevésbbé kihegye- 
zett csészelevelek, különösen 
azonban a hosszabb sarkantyú, 
mety a T 7 . altaica- nál csak vala- 
mivel hosszabb a csészefügge- 
lékeknél, kíilömbözteti meg tőle. 
Ein sehr auf fal tender Bastard, 
dér in allén Merkmalen genau 
eine Mittelstellung zwiseben 
den beiden Stammarten ein- 
nimmt. Selbstin dér Consistenz 
dér Blatter (bei V. alpina dick- 
lich, lederartig, bei V. decli- 
nata dünn, papierartig) aussert 
sich die Bastardnatur dieser 
Pílanze. Mit dér breitblattrigen 
Rasse dér Viola declinaia 
( F. dacica Borbás), welche eine 
mehr südöstliche Verbreitung 
(Retyezátgebirge, Balkan !) hat, 
ist diese Pflanze nicht zu ver- 
wechseln ; schon dér (von vorne 
gesehen) rundliche Umriss dér 
Blüte (bei V. declinaia und 
dacica schmal, lánglich-herz- 
förmig), die láng gestielten 
Blatter, die Form und Kerbung 
dér Blattspreite und dér Sepa- 
len ist eine andere ; das un- 
terste Blumenkronenblatt ist 
bei V. declinata und dacica 
abgerundet, bei dem Bastard 
aber ausgerandet. 
Merkwürdigerweise sieht die- 
ser neue Bastard einer voll- 
wertigen östlichen Art, dér 
Viola altaica Kér. sehr alinlich 
und ist von ihr nur durch die 
abweichende Innovation (P. al- 
taica hat fiidliche, in eine 
Blattrosette endigende Alis- 
líiufer, die bei V. Paxiana 
kurz sind und meist in einen 
blütentragenden íStengel endi- 
gén), ferner durch llingere und 
dünnere Blattstiele, stárker und 
tiefer geteilte Nebenblatter, 
kürzere und mehr rundliche 
Blattspreiten, kürzere und we- 
niger zugespitzte Sepalen, ins- 
besondere aber durch den liin- 
geren Sporn, welcher bei 
V. altaica nur etwas langer 
