23 
A levelek csipkézettségében 
Is mutatkozik külömbség. A 
V. altaica levelei finoman csip- 
kézettek, 5 — 7 csipkefoggal 
mindegyik levélszélen, ellenben 
a V. Paxiana levéllemeze dur- 
ván csipkés s csupán 2 — 3 
csipkefoggal egy-egy oldalon. 
A Krim-félsziget magas hegy- 
ségében előforduló Viola orea* 
4es M. B.-nek (Flóra Taur. 
Cauc. III. 1819 : 167), melyet 
több « összevonó » szerző a 
V. altaica synonymonjának te- 
kint, sokkal hosszabb sarkan- 
tyúja van, mint a V. altaica-\\Vk 
(calcar eirciter calycis longi- 
tudine M. B. 1. c.168), s a hogyan 
azt az előttem fekvő Steven 
által gyűjtött példányon (Taur. 
mont.) magam is megállapít- 
hattam. 1 ) A fogak száma is 
kevesebb a levélszéleken, mint 
a V. altaica- nál, mely bélyeg 
tehát a V. oreades-\ a V. Pa- 
xiana- hoz viszi közelebb, mégis 
az előbbi az utóbbitól az éle- 
sebben fogazott csészelevelek 
és függelékek, a pálhalevelek 
alakja, különösen a hosszú 
sarkantyú által rögtön meg- 
külömböztethető. Herbáriumom 
STEVEN-féle V. oreades pél- 
dányán a levelek ezenfelül még 
röviden szőrösek is. 
F.zt az új keverékfajt elne- 
vezzük Dr. Ferdinand Pax 
professor, titkos kormánytaná- 
csos, a breslaui egyetemi botan. | 
als die Kelchanhángsel ist, ver- 
schieden. 
'Auch in dér Kerbung dér 
Blátter zeigt sich ein Unter- 
schied. Die Blátter dér V. al- 
taica sind feiu gekerbt, mit 
5—7 Kerben an jeder Blatt- 
seite, jene dér Viola Paxiana 
aber sind grob gekerbt, mit 
nur 2 — 3 Kerben an jeder 
Seite. Die auf dem Hoch- 
gebirge dér Halbinsel Krim 
vorkommende Viola oreades 
M. B. Flóra Taur. Cauc. III. 
1819 : 167, die von mehreren 
cczusammenziehenden » Autoren 
als Synonym von Viola altaica 
betrachtet wird, hateinen viel 
lángeren Sporn als V. altaica 
(« calcar eirciter calycis longi- 
tiidine» M. B. 1. c. 168), was 
ich auch an dem mir vorlie- 
genden von Steven gesammel- 
ten Exemplare (Taur. mont.) 
bestátigen kann. 1 ) Auch ist die 
Zahl dér Kerben an den Blatt- 
rándern eme kleinere als an 
jenen dér V. altaica , ein Merk- 
mal, welches alsó V. oreades 
náher zu V. Paxiana bringt ; 
docli ist erstere von letzterer 
durch die schárfer gezahnten 
Sepalen und Anhángsel, die 
Förm dér Nebenblátter, insbe- 
sondere aber durch den lán- 
gén Sporn sofort zu unter- 
scheiden. Bei dem Stevbn schen 
Exem[»lar dér Viola oreades 
meines Herbars sind überdies 
die Blátter kurz behaart. 
Wir benennen diesen neuen 
Bastard zu Ehren des Gehei- 
men Reg.-Rates Prof. Dr. Fer- 
dinand Pax, Direktor des bo- 
9 Lásd (vergl. die Bemerkung) K. R. Kuppfer’s in Flóra Caucasica critica 
III. 9. 1910 : 241 und bei Woronow und Schelkownikow. Herbárium Floray 
'Caucas. Nr. 47 (1912) megjegyzését. 
