fogadható magyarázatot találjunk, legelőször is konstatálnunk kell, 
hogy teljes lehetetlenség a Sphaeroplea fonálsejtjét a Volvocales 
egyetlenegy vegetativus sejtjével homologizálni, hanem sokkal 
inkább homologizálható az utóbbiak egy egész coloniájával fp. o. 
a Stephanosphaera-é\ al). Ennek az álláspontnak helyességét meg- 
erősíti már az is, hogy a Sphaeroplea sejtjében számos sejtmag 
van s így a Siphonales soksejtmagvú sejtjeihez hasonlóan sejt- 
egyesülésnek felel meg. 2 ) Szándékosan választottam a Stephano- 
spheara-v al való összehasonlítást, mivel ennek coloniáit «híively» 
borítja, amely a Sphaeroplea « sejtfal »-ához már nagyon hason- 
lít 3 ), továbbá mivel a Sphaeroplea protoplasmájának és ehroma- 
tophoronjainak gyürűalakú helyzete, amelynek analogonját egy 
algánál sem leljük, könnyen összehasonlítható a Stephanosphaera 
« hüvelyen» Tbelüli. aequatorialisan elhelyezett egyes individuumai- 
val. Az összehasonlítást nem akadályozza meg az a körülmény, hogy 
az utóbbinál az egyes individuumok teljesen el vannak választva, 
mert más Yolcocales- nél ( Volvox) az egyes colonia individuumait 
plasmafoualakkal összekötve látjuk ; ezeket tehát már «coelo- 
blasta»-knak foghatjuk fel A Sphaeroplea állapota tehát e viszo- 
nyoktól csak fokozatilag, de nem elvileg különböző. A Sphae- 
roplea ciháinak hiánya tulajdonképpen egészen magától értetődő ; 
ezeknek a rendkívül labilis orgánumoknak egy fonálalgánál absolute 
semmi czéljuk, ellenben igenis van kicsiny gömb, vagy lemezalakú 
c honiák helyváltoztatásánál. E nézőpontból tekintve a Sphaeroplea 
azért is nagyon érdekes lenne, mert demonstrálja, hogy miként 
képzelhetjük el amiként jelenleg általánosan feltételezik — a maga- 
sabbrangú algaformák fonáltypusának a rajzósporához hasonló 
Flagellatumokból való keletkezését. Lehetséges azonban más utakat 
is adni, de egyike ezeknek az útvonalaknak valószínűleg a Flagella- 
tumok-tól a Volvocales typusa coloniátképző formáin keresztül a 
Sphaeroplea-hoz hasonló fonalakhoz visz, s ettől a soksejtmagvú 
sejtes Sipboneakhoz hasonló alakokhoz és így tovább ; a közbülső 
fokozatok könnyen elképzelhetők. 
Az én véleményem tehát az, hogy a Sphaeroplea a Volro- 
eales körébe helyezendő s azoknak legfelsőbb fejlődési fokát mutatja. 
Természetesen mint egy önálló rend vagy legalább is család kép- 
viselőjét kellene oda sorozni. S ebből a Siphonales (indus. Clado- 
phoraceae , amelyek megközelítően hasonló viszonyokat mutatnak 
a Siphonales- hez, mint a Sphaeroplea a többi Volvocales- hez) ter- 
mészetes csatlakozása a Volvocales- hez is következnék. Erre bizo- 
-) Azt a nagybecsű gondolatot, hogy a « soksejtmagvú sejtek» (coeloblasta) 
coenobium-ból keletkeztek, már Wettstein kifejezte v. ö. Handb. d. Syst. Bot. II. 
Auft. j). 130, 
») Vagyon háladatos feladat volna a «hüvelyt» és a Sphaeroplea sejtfalát 
vizsgálat tárgyává tenni, hogy vájjon chemiai vagy másfajta megegyezés nincs-e 
közttik. A Sphaeroplea sejtfalára vonatkozólag 1. Hginricher in Bér. deutsch. 
Bot. Ges. 
