335 
s Brassó vidéke, Fogarasi ha- 
vasok, Bucsecs, Királykő, 0- 
Radna (Korongyis és Ünőkő), 
Kolozsvár — területe szolgál- 
tatta. A czikk elején Erdély 
zúzmóflóráját jellemzi és ha- 
sonlítja össze s feltűnőnek ta- 
lálja, hogy a virágosakkal ellen- 
tétben mennyire megegyezik 
Közép-Európa zúzmóflórájával ; 
ezt a tényt több táblázatban 
tünteti fel. 
Különösen gazdagnak tartja 
szerző a hegyi régió zúzmó- 
flóráját, melynek az alsó (p. 
118—121), felső (p. 122—123) 
regiója silieat és mész (p. 
1 23 — 5) kőzetén előforduló tag- 
jait felsorolja; p. 125—6 adja 
az eddig csak Erdélyből ismert 
fajok jegyzékét. A systematicus 
részben (p. 126 — 166) 420 fajt 
sorol fel, belefoglalva s részben 
corrigálva a M. B. L.-ban közölt 
adatokat is «damit diese Arbeit 
als Vorláufer einer Flechtenflora 
Siebenbiirgens betrachtet wer- 
den kanna. 
Új fajok a következők: 
Zsiltal, Nagyszeben, Brassó, Bo- 
garaséi 1 Alpen, Bucsecs, Királykő 
(Königstein), Alt-Rodna (Koron- 
gyis und Ünőkő), Kolozsvár. Er 
vergleicht die Flechtenflora Sie- 
benbürgens mit jener ander Lan- 
der, woraus sicli ergibt, dass 
erstere auffallenderweise dér 
Flechtenflora Mitteleuropas viel 
mehr gleicht, als die Phaneroga- 
menflora, was aucli durch meh- 
rere Tabellen bewiesen wird. 
Dér Verf. halt die Flechten- 
flora des siebenb. Berglandes 
für die reichste; er záhlt (auf 
p. 118 — 121) die auf Silikat im 
unteren u. (p. 122 — 123) oberen 
Berglande vorkommenden Arten 
sowie die Kalkflechten (p. 123 — 
5) ausführlich auf. — Auf p. 
125—6 fűidet sicli ein Ver- 
zeiclinis dér bisher nur in Sie- 
benbürgen gefundenen Flechten. 
lm systematischen Teil sind420 
Arten aufgezáhlt, in diesem Ali- 
dén sicli auch mehrere Bericli- 
tigungen zu den in den Ung. 
Bot. Bl. erschienenen Abhand- 
lungen; die dórt veröffentlich- 
ten Angaben werden liier auch 
aufgenommen, «damit diese Ar- 
beit als Vorláufer einer Flech- 
tenflora Siebenbürgens betrach- 
tet werden kann». 
Neu bescbrieben sind fol- 
gende Arten: 
Lecanora musiva n. sp. Auf schieferigem Gestein dér Magúra 
bei Gureni (diagn. p. 152 — 3), L. Eitneri n. sp. Reclite Talseite 
des Szurdukpasses auf sonnigem Silikatgestein (diagn. p. 154), 
Calorlaca biatorinn n. sp. Auf Silikatgestein im Verestorony-Pass 
(diagn. p. 162—3). 
Szerző műve kétségtelenül Die Abhandlung stellt zwei- 
Erdély zuzmóflórájának egyik fellos ein Hauptquellenwerk für 
forrásmunkája. die Flechtenflora Siebenbür- 
gens dar. Gy. 
