5 
a növényrendszer összekuszált fonadékába való helyes betekin- 
tésre, ettől kapja meg a képességet, hogy a növényalakok, melyek 
csaknem áttekinthetetlen változatosságban tárulnak szemei elé, 
rokonsági viszonyait helyesen felfoghassa. Szinte csodálatosnak 
tetszik, hogy ilyen férfiakkal szemben akadnak alig az iskola- 
padokat elhagyott olyan kezdők, kik még annyira sem vitték, 
hogy egy Scabiosát egy Cephalariá- tói vagy egy Andropogon 
Ischaernum- ot egy A. Gryllus- tói megkülönböztetni tudnának, de 
azért «philogenetikai» vagy « fejlődéstörténeti)) fejtegetésekkel 
állanak elő, melyek természetesen minden empirikus alapot nél- 
külöznek. így azután egy munka értéke, egy vélemény súlya első- 
sorban ama tapasztalatok mennyiségétől függ, melyet a kutató az 
ő munkaterületén — fáradtságos aprólékos adatszerző munkál- 
kodás útján — szerzett s ha azután egykor a nézetek szemben- 
állanak egymással, az elfogulatlan bírálónak többnyire nem lesz 
nehéz a- vélemények hitelessége között választani. Egyébként azzal 
a képességgel, hogy tapasztalokat helyesen értékeljenek, az emberek 
nem egyformán vannak felruházva. 
Halácsy nagy mértékben volt megáldva evvel a képességgel, 
melyhez nála még az a kritikus szem is járult, mely nélkül nem 
lehet meg a sys tematikus, ha az alakoknak subtilis bélyegek alap- 
ján való megkülönböztetésénél határvonalat s a systematikai kate- 
góriák csoportosításánál zsinórmértéket húzni kénytelen. Ebben a 
tekintetben minden munkájában erős befolyását látjuk a bécsi 
- — Kerner Antal-íóI alapított — iskolának, mely egyrészt bizo- 
nyos mértéket tart a növényrendszer legutolsó elágazásának ki- 
építésénél, másrészt azonban a fajfelfogást messzebbre terjeszti 
ki, mint azt a régebbi szerzők tették. Ennek az irányzatnak előnyeit, 
melynek segélyével az egyes fióraterületek megegyezései és különb- 
ségei először voltak helyes megvilágításba helyezhetők s így meg- 
állapítható, hogy ezen irányzat növény földrajzi szempontból is 
milyen fontos szerepet tölt be (viszont azonban ama systern. egy- 
ségek éppen az eltérő geogr. elterjedésükben is találnak empirikus 
támaszpontokat), itt közelebbről megvilágítani talán nem volna 
helyén. Ennek az irányzatnak szoros követésével Halácsy elérte 
azt, hogy összes müveiben és dolgozataiban szigorú következetes- 
ség, a systern. és nomenklatúrái kérdésekben bizonyos leszürtség 
jut napvilágra, mely az egyes modern — tulajdonképen deduk- 
tivus módon nyert — nézetekkel szemben úgyszólván megnyug- 
tatóig hat s az olvasóban bizonyos biztonságérzetet kelt fel és 
pedig annak a biztonságnak érzetét, mely minden empirikus úton 
nyert következtetéshez fűződik. 
Háromkötetes főműve: «Synopsis Flóráé Graecae » (Leipzig 
1900—1904) 2 Supplementumá-'val (1908. és 1912.) úgy tűnik fel 
előttünk, mintha egy öntésből keletkezett volna s nemcsak — mint 
Görögország első összefoglaló flórája — növénygeographiailag, 
hanem kiváló diagnosai révén mint batározókönyv is értékes; azt 
