oo 
inkább hegyesek, van jókora 
Csornája stb. ; a subcrispa Borb. 
= Robur X lanuginosa f. cris- 
pata leveleinek széle hullámos; 
a tndactyla Borb. pedig a 
végső ujjszerűen megnyúlt ka- 
rélyairól nevezetes. Ascherson 
és Graebner (Synops. IV. p. 
529.) ide vonja a Qu. dévensis 
SiMK.-t, jókora kocsánya is van. 
Mindezekkel szemben a Qu. 
Simonkaiana csumátlan (csu- 
mája legfeljebb pár mm. h.). 
A pelyhes tölgy bármely eddig 
leírt alakjától pedig szembe- 
tűnően megkülönböztetik a zöld, 
nagy, sajátságos alakú, Robur- 
szerű levelek és a fának is 
Robur- szerű külseje. 
A mellékelt tábla iparkodik 
helyes képet nyújtani róla. 
A Qu. Simonkaiana , vagy a 
Robur f. brevipes X lanugi- 
nosa fajvegyliletének tekinthető, 
(Mindkettő, kivált az utóbbi, 
elég gyakori a homokpusztán, 
kiváltképen a Dumák ában), 
vagy pedig a lanuginosa lekopa- 
szodó, eddig meg nem külön- 
böztetett olyan változatának, 
melynek fája, koronája, levele a 
kocsányos tölgyéhez hasonló. 
Néhai dr. Simonkai L. kiváló 
magyar botanikusnak, a ma- 
gyar tölgyek lelkes kutatójának 
és első mesteremnek nevéről 
nevezem, hálám jeléül. 
die Blattlappen sind dreieckig 
oder doch ziemlich spitz, 
sie hat einen gut entwickelten 
Fruchtstiel ; Qu. subcrispa 
Borb. = Robur X lanuginosa f. 
crispata hat wellige Blatter; 
Qu. tridactyla Borb. charakteri- 
siert die verlángerte vorgezo- 
gene, fingerförmige Form dér 
3 obersten Lappén. Ascherson 
und Graebner stellen als Sy- 
nonym (Synopsis IV. p. 529.) 
Qu. dévensis Simk. dazu. Auch 
diese Form hat ziemlich lángé 
Fruchtstandstiele. 
Allén diesen Kombinationen 
gegeniiber hat Qu. Simonkaiana 
sitzende Fruchtstande (Die 
Stiele sind höchstens einige 
Mm. láng). Von allén Yarieta- 
ten dér Qu. lanuginosa unter- 
scheiden diese Eiche die grü- 
nen, grossen, eigenartig ge- 
formten IfoZmi'-ahnlichen Blat- 
ter, und dér gauze Robur-artige 
Habitus des Baumes. 
Beiliegende Tafel stellt einen 
fruchtenden Zweig dar. 
Qu. /^rnowiatawakannentwe- 
der als Bastard von Qu. Robur 
f. brevipes X lanuginosa an- 
gesehen werden (beide sind in 
dér Dumáka und im ganzen 
Sand gebiete von Deliblát nicht 
selten, letztere sogar sehr 
haufig), oder aber als eine 
interessante ziemlich verkah- 
lende Varietát von lanuginosa 
mit Robur ahnlichem Habitus 
und Robur artigen Blattéra. 
Ich widme diese neue Eiche 
dem Andenkeu des verdienst- 
vollen ungarischen Forschers : 
Dr. Ludwig Simonkai, meinem 
ersten Lehrer und Meister in 
dér Botanik in dankbarer Erin- 
nerung. 
