117 
lehetnek. Bácskából először Popovits Döme említi az Ivanacska 
baráról, ahol magam is szedtem. 
Polycnemum arvense L. Apatin igen száraz szikesein Cam- 
phorosma ovata társaságában gyűjtöttem, melynek sovány példá- 
nyaihoz hasonlít, különösen szárítás után. 
Silene multiflora (Ehrh.) Pers. Szikes kaszálókon és legelő- 
kön fordul elő a megye homokos területén. 
Cerastium anomalum WK. A Bácska alacsonyabb 
fekvésű szikes mezőinek, rétjeinek és szántóföldjeinek elmaradha- 
tatlan eleme. Habár kaszálókon és legelőkön egyaránt nő, mégis 
legszebben szaporodik el a szikes tarlókon, ahol szép, fehér folto- 
kat alkot a Ranunculus laterifíorus és sok R. sardous társaságá- 
ban. Bezdáni legelőkön 1912 május 1-én virágzik, ahol a követ- 
kező növények társaságában fordul elő: Alu/jecurus pratensis, 
Veronica acinifolia. Poa bulbosa. Zombor határában Ivanacska bara 
közelében nedves legelőkön Roripa Kerneri (1910 május 20-án) 
társaságában nő, mely egyszersmind leggyakoribb társa. Ebben az 
időben itt a növények legnagyobb része terméses volt. Szikesen 
előfordul a Cerastium glomeratum Thuill, C. brachypetalum 
Desp. is. (Bezdán.) 
Buda média (L.) Dum,, rubra (L.) Dum. és marina (L.) Dum. 
A hazai Budá- k vagy Sperguláriá- k nagyobb része sziklaké. Ahol 
a talajnak legkisebb elszikesedése mutatkozik, ott a Budá-k 
is megjelennek, különösen kedvelik a szabad, be nem nőtt, puhább, 
porlékonyabb földnemeket. Míg a Buda média és rubra Közép- és 
Dél-Bácska számos szikes vagy nedves helyén, addig a húsos 
kövérlevelű B. marina (L.) Dum. inkább a megye északi homokos, 
nedves, szikes talaján terem. Szép példányokat gyűjtöttem Palics- 
tól nem messze Suaeda maritima társaságában, továbbá Ludas-tó 
környékén, hol a Lepidium crassifolium és Triglochin palustre a 
kísérői. 
Myosurus minimus L. Bácskai szikeseinknek egy igen 
korán megjelenő (már március 20-án), még a Plantago tenuifiora- 
nál is kisebb igénytelen növénye, mely könnyen fölismerhető szá- 
las pázsitosan álló leveleiről és hosszúra megnyúlt kúpalakú 
vaczkáról. 
Talajigényei. A különböző országok és hazánk irodalmi 
adatait áttekintve azt látjuk, hogy a M. minimus talajban nem 
válogatós, előfordul homokos, agyagos, humuszos földben, szántó- 
földeken stb. Akármennyire eltérők is a talajra vonatkozó véle- 
mények, mindannyian megegyeznek abban, hogy a M. minimus 
a tócsás, pocsolyás és kiapadt mocsarak körüli helyeket kedveli. 
Tavasszal a hóolvadás vagy a tavaszi esőzések után a szikese- 
ken itt-ott kisebb-nagyobb pocsolyák, tócsák találhatók, melyeknek 
szélét figyelmesen megvizsgálva, rendesen rátalálunk a M. mini- 
mus- ra. Megtaláljuk azonban a szikes legelőknek hosszabb vagy 
rövidebb árokalakú mélyedéseiben is. Amint a talaj nedvessége 
