287 
változtatott nézete szerint) 
mégis megkülönböztethető az 
orosz alakoktól s mint mai 
előadásában kifejti, a D. poly- 
morphus ssp. diutinus Tuzs.-on 
belül f. Kitaibelianus Tuzs. -név- 
vel jelöli meg. 
Minthogy ezzel már Tuzson 
is elismerte, hogy a hazai D. 
diutinus egy bár fokozatos bé- 
lyegekkel biró, de mégis meg- 
különböztethető alak, felszólaló 
most már ezéltalannak tartaná 
a D. diutinus- nak akár mor- 
phologiai, akár fejlődéstörténeti 
alapon a fajon belől való to- 
vábbi systematikai értékeléséről 
vitába bocsátkozni, csupán hosz- 
szasabban kénytelen reflektálni 
TuzsoN-nak a januári szakosz- 
tályi ülésen tett ama meglepő 
kijelentésére, hogy csak az 
ő beosztása s az általa hasz- 
nált módszer (a typusnak a 
sspeciesben, varietas-ban és 
forma- bán való újra megneve- 
zése) az egyedüli helyes tudo- 
mányos álláspont. 
Erre vonatkozólag első sor- 
ban visszapillantást nyújt a | 
fajon belől való systematikai 
osztályozás történetére s kie- 
meli azt, hogy úgy a morpho- 
logiai, mint a növénygeog- 
raphiai, valamint a főleg ugyan- 
ezen két szempontra támasz- 
kodó fejlődéstörténeti beosztá- 
sok túlnyomórészt nem exact 
megállapodásokon, hanem el- 
méleti következtetéseken alap- 
szanak. Rámutat a fajon belől 
kategóriákat felállító irány túl- 
zásaira (pl. Centaurea Scabiosa 
Linné, subspecies euscabiasa 
seiner (inzwischen abgeánder- 
ten) Meinung D. diutinus doch 
von den russischen Formen zu 
unterscheiden sei ; im Laufe 
des heutigen Vortrages wird 
er als 3. polymorphus ssp. 
diutinus f. Kitaibelianus be- 
zeichnet. 
Hierdurch hat nun auch 
Tuzson anerkannt, dass dér 
ungarische D. diutinus, wenn 
aucli nur graduell verschieden, 
so doch eine unterscheidbare 
Form darstellt ; es wáre alsó 
zwecklos, auf morphologischer 
oder auf entwicklungsgeschicht- 
licher Grundlage die Discus- 
sion tiber seine systematische 
Wertigkeit innerhalb dér Art 
weiter zu führen ; es bleibt 
nur nocb übrig, auf die von 
Tuzson in dér Januarsitzung 
dér Sektion gestellte über- 
raschende Behauptung, dass 
nur die von ihm vorgeschlagene 
Einteilung, nur die von ihm 
angewandte Methode (Neube- 
nennung des Typus als Sub- 
species, Varietát u. Form) dér 
einzig richtige wissenschaft- 
liche Standpunkt sei. 
Diesbeztiglich weist Dr. Lun- 
gyel auf Grund dér Geschichte 
dér Klassifikation dér innerhalb 
einer Art unterschiedenen Ein- 
heiten darauf hin, dass sowohl 
die auf morphologischer, als 
auch die auf pflanzeugeogra- 
phiseher Grundlage, endlich 
aber auch die bauptsáchlich 
auf diese zwei Gesichtspunkte 
sich stützenden entwicklungs- 
geschichtl. Einteilungen nicht 
auf exakten Feststellungen, 
sondern auf theoretischen Er- 
wagungen fussen. Es wird auf 
die Uebertreibungen hingewie- 
20 
