313 
hegységet kutattam át először, pedig ennek fordítva kellett volna 
történnie. Mert a Bükk flórája, hála az erdészeti gondozásnak, 
évszázadokig aligha változik. Nem így az Alföldön, hol a kultúra, 
már az én rövid itt tartózkodásom alatt is, helyrehozhatlan vesz- 
teségeket okozott a flórában. 
Szabályozták az addig kanyargó, mocsaras partit Heőt s 
ezzel eltűnt sok olyan növényritkaság, melyet a derék Reuss fel- 
emleget a Kvetna Slovenskában. Kiapadt, kiszáradt számtalan 
nagy alföldi tavunk, részben az ártézi kutak, részben a száraz 
évek hatása alatt, s menthetetlenül oda e tavak gazdag növény- 
világa. Mit szóljak az alföldi erdőkről? Pár évtized még s híre 
sem lesz ezeknek megyénkben. Oda már a sajóládi gyönyörű 
őserdő, melynek hatalmas tölgyeit fűrészszel ejtették le, minek 
folytán az évgyűrűk megszámlálhatok voltak s hol én 700 — 780 
évgyűrűt számláltam meg a törzseken. S e gyönyörű őserdőnek 
gyönyörű aljflorája is örökre oda van. Mikor a magánosok erdeit 
kiirtották, azzal vigasztaltam magamat, hogy a szomszédos állami 
erdőben az aljflorát áttelepülve sértetlenül megtalálom, de csalódás 
ért, mikor tanulmány czéljából oda kirándultam. Az állam ugyanis 
kiadta az erdőterületet a sajóládiaknak sertéslegelőnek. A sertések 
teljesen feltúrták az erdőalját, kiirtották az aljflorát; jóformán a 
Convallaria majális , Alliaria officinalis és a Physalis Alkekengi az 
erdő flórájában az, amit megkíméltek. 
Azt kérdheti valaki: mire való volt mindezeket elmondani? 
Megfelelek erre is. Fiatal, kezdő ügytársaimat akartam e sorokkal 
megóvni a magam botlásaitól. Jó tanács kezdőnek félsiker. Fordul- 
janak kezdők revízióért azonnal jelesebb szaktársainkhoz bátran, 
bizalommal. Biztosíthatom, hogy nem marad el részükre a várt 
segítség és jó tanács. 
Szabadjon egyetemeinknek és tanárképzőinknek is egy figyel- 
meztetéssel szolgálni ; azzal t. i., hogy igyekezzenek gyakorlati 
tanárokat nevelni. Olyanokat, kik a középiskolai tanításhoz szüksé- 
ges ismeretekkel fel vannak szerelve, mikor az egyetemről kike- 
rülnek. Mert míg igaz marad Méhely Lajos barátomnak ez a 
lenyomtatott súlyos mondása : «A tíz ujjamon összeszámítom hazánk- 
ban azokat a középiskolai tanárokat, kik saját erejükből egy 
bogarat avagy egy növényt meghatározni képesek», míg a leg- 
több tanárjelölt elhagyja az egyetemet anélkül, hogy egA T Passer 
montanast egy Pratincola rubetrától megkülönböztetni tudna: addig 
a középiskolai tanításban nagyobb eredményt, lendületet senki se 
reméljen. 
Áttérve ezekután jelen dolgozatom tárgyára, ebben Borsod 
területéről az elszórt adatokat állítottam ös§ze. Fölvettem több 
olyan növényt is, melyet három előbbi dolgozatomban a Bükk 
területéről már közöltem, ha az illető növény az Alföldön avagy 
a Blikktől nagyobb távolságra is előfordul. A kritikus génuszok- 
22 
