319 
Viola stagnma Kit. A mezocsatln erdő nedves, mocsaras 
helyein. 
Viola elatior Fr. Sajó-Lád, a kivágott tölgyesben. Mező-Csáth, 
Igriczi, tölgyesekben, szórványosan. 
Viola hirta L. f. dumetorum Reichb. A mezőcsáthi erdőben. 
f . lactiflora Reichb. Az igriczi erdőben. (Det. Dr. Gáyer.) 
Viola suavis M. Bieb. A mezőcsáthi erdőben, valamint az 
Igricziben elég gyakori e ritka és érdekes viola. (Det. Dr. Gáyer.) 
A mezőcsáthi V. suavis- ra 
vonatkozólag Dr. Gáyer Gyula 
úr a következőket volt szíves 
közölni : 
Becker Violáé Eur. p. 17 
a V. suavis M. B.-hez a kö- 
vetkező exsiccatumokat idézi: 
W. Becker Violáé exs. n. 127, 
Collier it. taur. III. 1900. n. 
545. Ezek, valamint még A. 
Becker, pl. Wolgae inf. n. 112 
herbáriumomban megvannak. 
Becker A. -tói származó egyéb 
példákat, melyekre egyes aucto- 
rok, mint Rouy-Foucaud, Freyn, 
hivatkoznak, más herbáriumok- 
ban láttam, úgyszintén az inns- 
brucki botan. kertben kultivált 
V. suavis- 1 is, melyhez Ker- 
ner a V. austriaea-t hasonlí- 
totta. 
Mindezekkel én a mezőcsáthi 
növényt teljesen megegyezőnek 
találom. 
A rokonfajok (fajták?) fő- 
különbsége a következők: 
1. V. cyanea Celak. Levél- 
alak (rövid, szélessége = hosz- 
szúság, mély öböl). Indái rend- 
szerint rövidek s így a növény 
bokrosnövésű. Stipulái rend- 
szerint rövidebben rojtosak, rit- 
kábban (V perfimbriata Borb.) 
hosszurojtúak. V. austriaca 
Auct. Hung. et A u s t r i a e 
inf. — Előfordulása herbáriu- 
Bezüglich dér Viola suavis 
von Mezőcsáth hatte Herr Dr. 
Julius Gáyer die Liebenswür- 
digkeit folgendes mitzuteilen : 
Becker zitiert zu Viola suavis 
in seinen Violáé Europ. p. 17 
folgende Exsiecaten : W. Becker, 
Viol. exs. n. 127, Callier Iter 
taur. III. 1900 N. 545. Diese, 
als auch die von A. Becker 
pl. Wolg. infer. N. 112 ge- 
sammelte Pflanze befinden sich 
in meinem Herbai'. Andere von 
A. Becker stammende Exern- 
plare, auf welche sich einige 
Autoren, wie Rouy-Fcucaud, 
Freyn berufen, habé ich in 
anderen Sammlungen gesehen, 
ebenso die im Innsbruckéi' bot. 
Garten kultivierte V. suavis , 
mit weleher Kerner seine V. 
austriaca verglichen hat. Ich 
finde, dass die Mezőcsáth er 
Pflanze mit allén diesen voll- 
kommen übereinstimmt. Die 
hauptsáchlichsten Unterschiede 
dér verwandten Arten (oder 
Varietáten ?) sind folgende: 
1. T . cyanea Cél. Die Blatt- 
form, (kurz, Breite gleich dér 
Lángé, tiefe Ausbuchtung) ; 
Ausláufer zumeist kurz, daher 
buschiger Wuchs. Xebenblátter 
zumeist kiirzer befraust, sel- 
tener (V. perfimbriata Borb.) 
mit lángén Fransen verseken. 
Hierher gehört V. austriaca 
dér ungarischen u. niederösterr. 
