raom szerint: Hung., Austria 
int'., Moravia, Silesia, Galicia! 
2. V. austriaca Kern. — A 
V. cyanea- tói különbözik: le- 
velének öble nyitottabb, lapo- 
sabb, szőrözete erősebb (a cya- 
nea levelének felszíne lekopa- 
szodó !), a levél megnyúltabb 
és kihegyesedő. Indái rövidek 
és hamar megfásodók, rajta a 
vesealakú indalevelek fel nem 
találhatók, gyakran földalattiak 
s csak a végükön hordanak egy 
levélrózsát. Szirmai keskenyeb- 
bek. Dél-Tirol és Olaszország 
növénye, melynek már Inns- 
bruck kiimája is túlhüvös, mert 
ott rendszerint csak kleisto- 
gameus virágokat hoz létre. 
A V. stiavis-hez jobban hason- 
lít, mint a cyanea- hoz, de a 
>uavis indái hosszúak, meg 
nyúltak, vékonyak, levelesek, 
az indalevelek vesealakúak, a 
rendes levél nem oly feltűnően 
hegyesedé, a stipulák rojtja 
hosszabb, a szőrözet kevésbbé 
erős. A V. austriaca némileg 
egy V. hirta- kereszteződésre 
emlékeztet. 
3. V. sepincola Jord. Levelé- 
nek öble egészen nyílt, lapos 
s a levél széle egyenes vonal- 
ban hegyesedik ki. Franczia- 
ország. 
4. F. Beraudii Bor. (V. 
Wulffiana Becker.) A V. cya- 
nea- hoz áll igen közel, de a 
levele nyitottabb öblű. Svájcz, 
Francziaország. 
Autoren. Vorkommen na eh mei- 
nem Herbar: Ungarn, Nieder- 
österreich, Maehren, Schlesien, 
Galizien ! 
2. V. austriaca Kern. Unter- 
scheidet sich von V. cyanea 
durch tnehr offene, seichtere 
Ausbuchtung dér Blattbasis, 
stárkere Behaarung (die Ober- 
íláche dér V. cyanea-B\ áttér 
ist verkahlend !) ; die Blattéi* 
sind etwas lánger und zuge- 
spitzt. Ausláufer kurz und hald 
verholzend, an den Ausláufern 
finden sich keine nierenförmi- 
gen Ausláuferblátter, sie bringen 
nur an ihrem Ende eine Blatt- 
rosette hervor. Ihre Petalen 
sind sehmáler. Diese Fflanze 
wáchst in Südtirol und in Ita- 
lien ; schon das Innsbrucker 
Kiima ist ihr zu streng, da 
sie dórt zumeist nur kleisto- 
game Blliten entwickelt. 
Sie ist dér Y. suavis áhnlicher, 
als dér V. cyanea; doch sind 
die Ausláufer dér letzteren 
láng, gestreekt, dünn, bebláttert; 
die Ausláuferblatter nieren- 
förmig, das normale Blatt aber 
nicht so auffallend zugespitzt; 
die Fransen dér Nebenblátter 
lánger ; die Behaarung weniger 
stark. V. austriaca erinnert 
einigermaassen an cinen V. 
hirta- Bastard. 
3. V. sepincola Jord. Blatt- 
ausbuchtung ganz offen, seicht, 
die Blattránder verjüngen sich 
gégén die Spitze in einer ge- 
raden Linie. Wáchst in Frank- 
reich. 
4. V. Beraudii Bor. ( T\ 
Vdolff'iana Becker). Stelit dér 
V. cyanea sehr nahe, doch ist 
die Blattausbuchtung offen. 
Schweiz, Frankreieh. 
