347 
Roth Gy. : A lőcsei szomorú lúcz és más rendellenes 
növésű fák. (Die Trauerfickte von Lőcse und andere abnorm 
wachsenden Báume). Erdészeti kísérletek XVI. (1914): 231 — 234. 
Újabb adatokkal szolgál a 
lőcsei híres szomorú lúcz isme- 
retéhez, majd megemlékezik 
egy oszlopos lúczról [Beissner 
szerint Picén excelsa colum- 
naris (Carr.)], melyet a Maros- 
mentén figyelt meg, továbbá 
csavaros akáczról, melyen egyes 
normális hajtások is vannak 
s egy csavaros blikkről. A czik- 
ket 4 szép fényképfelvétel 
.illusztrálja. 
Enthált neuere Angaben über 
die berühmte Trauerfichte von 
Lőcse, berichtet ferner über 
eine Sáulenfichte [nach Beiss- 
ner : Picén excelsa columnaris 
(Carr.)], welche dér Verf. im 
Marostale beobachtet hat, fer- 
ner über die Torsion einer 
Robinie, welche auch einige 
normale Triebe aufwies, end- 
lich aber über die Torsion 
einer Buche. 4 schöne photogr. 
Aufnahmen illustrieren den 
Artikel. L. 
Dr. Bernátsky J. : A karácsonyfa és rokonai. (Dér Christ- 
baumu. seine Verwandte.) Term.-tud. Közi. XLVI. (1914): 771 — 773). 
Népszerű rövid ismertetése 
a hazai s a gyakrabban kul- 
tivált fenvőféléknek. 
Kurzgefasste 
u. 
liche 
heimischen 
Beschreibung 
u. am 
volkstüm- 
der ein- 
háufigsten 
kultivierten Coniferen. L. 
Botanikai Közlemények XIII. Í1914) 5—6. füzet (Heft). 
pag. 117-127. Mágocsy-Dietz S. : Adatok a Balaton 
és környéke flórájának ismeretéhez. (Beitrage zűr 
Kenntnis dér Flóra dér Umgebung des Balaton. Mit deutschem 
Resumé : (53) — (56). 
Szerző ismerteti a balaton- 
menti hajdan nagy kiterjedésű 
mocsarak (ú. n. «berkek») s 
azok egyes növényeinek oeko- 
logiai és biológiai viszonyait. 
Megemlékezik a Cladium Ma- 
rixcus- nak a lellei berekben való 
nagytömegű előfordulásáról, a 
hol több holdnyi területen tel- 
jesen zárt formatiót («c la di- 
óét umo) 1 alkot. Számos egyéb 
adattal viszi előbbre a Bala- 
ton környéke flórájának ponto- 
sabb megismerését, melyek so- 
rából kiemelhetjük az Orobanche 
Hederae Duby-í, mint új ada- 
tot szükebb hazánk flórájára, 
Verf. schildert die ausge- 
dehnten Sümpfe, welche sich 
ehemals am Ostufer des Ba- 
laton-Sees erstreckt habén, so- 
wie die oekologisclien u. biolo- 
gischen Verháltnisse einzelner 
Glieder dér dórt z. T. noeli 
bestehenden Sumpfvegetation, 
u. A. das massenhafte Vor- 
kommen i on Cladium Mariscus 
im « Berek» bei Lelle. wo diese 
Pflanze auf einer Fliiche von 
mehreren Joch eine vollkommen 
geschlossene Formation ( &Cla - 
dicetum» ) l bildet. Zahlreiche an- 
dere Angaben bereichern un- 
sere Kenntnisse über die Flóra 
1 Megfelel (entspricht dem) a STEBLER-ScHRÖTER-féle «Sumpfgras-Bestand»- 
nak (1. Vers. e. Übers. ü. d. Wiesentyp. d. Schw. 167.). 
24 
