107 
( 1 506 m.) emelkedő « horvát » 
Sneznik kegyet. 
Kirándulásunk czélja főké- 
pen gramineák gyűjtése volt, 
de figyelmünket nem kerülték 
el e kegy gazdag s valóban 
megragadó szépségű Flórájá- 
nak más képviselői, melyekről 
más alkalommal szándékozom 
beszámolni, ez alkalommal 
csakis a czímben megnevezett 
ritka növény felfedezését kívá- 
nom közzé tenni, mely tudtom- 
mal hazánk területéről eddig 
közölve nincsen. 
A vadászháztól a «nagv» 
8neznik-re vezető legrövidebb 
utat választva s a «Srebrna 
vrata» nevű sziklakapun átha- 
ladva, melynek falait a libur- 
niai Ivarszt Flórájának legszebb 
képviselői díszítették, egy a fő- 
csúcstól keletfelé nyúló ge- 
rinczre kapaszkodtunk, melyen 
tovább haladva, a hegy csú- 
csát hamar elértük volna, e 
gerincztől délfelé azonban egy 
elég mély s meredek dolinát 
pillantottunk meg, melynek ol- 
dalai s feneke szép zöld szint 
mutattak, czélszérűnek tartottam 
tehát abba lebocsátkozni s a 
még üdének mutatkozó ve- 
getácziót közelebbről megtekin- 
teni. Ezen kerülő, mely azon- 
ban a dolina túlsó lejtőjét el- 
lepő szinte áthatatlan Pinus 
Mughus állomány miatt több 
mint két órai fárasztó mászást 
vett igénybe, gazdagon fizetett. 
Alig hogy a falán lebocsátkoz- 
tunk, megkaptuk a Gráfiát , 
innen lejebb szállva oly meny- 
genden kroatisehen Sneánik- 
Berg. 
Dér Zweck unseres Ausflu- 
ges war in erster Linie das 
Einsammeln von Gramineen, 
doch mussten wir selbstver- 
stándlich unsere Aufmerksa lu- 
kéit auch den an dérén Ver- 
tretern derreichen undgeradezu 
herrlichen Flóra dieses Berges 
zuwenden, iiber welehe zu be- 
richten, ich mir eine andere 
Gelegenheit vorbehalte ; dieses 
Mai will ich nur die Entde- 
ckung dér im Titel genannten 
seltenen Pilanze mitteilen, 
welehe meines Wissens • vöm 
Gebiete unserer Flóra noch 
niclit publiciert worden ist. 
Wir wálten zu unserem Auf- 
stiege den vöm Försterhause 
auf den «grossen» Sneznik 
führenden kiirzesten Weg.Durch 
die Felsenenge «Srbrna vrata» 
ansteigend, dérén Wánde von 
den schönsten Vertretern dér 
Flóra dér liburn. Karstes ge- 
schmückt waren, gelangten wir 
auf einen vöm Hauptgipfel öst- 
heh abzweigenden Kamin, wel- 
chen weiter verfolgend, wir den 
ersteren in kurzer Zeit er- 
reicht hátten, doch erblickten 
wir südlich von diesem Kamme 
eine ziemlich tiefe und steile 
Doline, dérén Seiten und Bó- 
dén noch eine lebhaft grüne 
F'arbe aufwiesen, ich hielt es 
alsó für zweekmassiger, in diese 
Doline abzusteigen und ilire 
scheinbar noch frische Yege- 
tation náherin Augenschein zu 
nehmen. Dieser Umweg, wel- 
cher aber wegen den die gegen- 
überliegende Seite bedecken- 
áenMiighus Bestande eine mehr 
als 2-stiindige ermiidende Ar- 
