Gyűjtési hely: Debreczen , 
«Nagy erdő» 1904. I. 20-án. 
fí termőhely kblől 120 m. 
t. sz. f. m.-ban van, s érdekes 
azért is, mert ilyenformán kutat- 
nunk kell nemcsak hegyvidé- 
keink, hanem az alacsonyabban 
fekvő helyek erdeiben is, már 
azért is, hogy lássuk, vallyon 
a debreezeni előfordulás spo- 
radicus lelőhely-e vagy más 
helyütt is vegetál e moha?! 
einige Exemplare Cath. Haussk. 
fand. Ein Stück davon stellt 
die f. simglex mit nur 1 em- 
porragendem Sporogon dar. Alis 
derselben Sammlung besitze ich 
auch Cath. undulata c. fr. 
Fundort: Debreczen, «Nagy 
erdő» [ « Grosser Wald») 1904 
20. I.; c. 120 M. ü. d. M. 
A.pró közlemények. — Kleine Mitteiluugen. 
Scopolia carniolica var. grossedentata Simk. in herb. 
var. nova foliis obovatis in apice latiore grosse dentatis. Habitat: 
in fagetis supra Herkulesfürdő saxosis á Prof. dr. Ludov. Simonkai a. 
1874, 27. V. detecta. In passu Szurdok prope Petrozsény ad ripam 
rivuli montani fagetosam inter saxa schistosa a. 1905, 21. IV. 
ipse légi Utroque loco rum. typo provenit. 
Varietatem hanc insignem — ob dentes magnós primo aspectu 
folium A denophorae in menteni revocantem iám Ullepitsch in Alig. 
Hot. Zeitsch. I. 1895. 99. e Pienninis memorat, séd nihil ponderis 
ei admisit. Gáyer Gy. 
Euphrasia montana Jord. in Transsilvania. Quamquam 
provenientia spéciéi huius in Transsilvania ex distributione geogra- 
phica sine dubio et naturális appareat, locos natales certificandi 
tamen adhuc opus erat, nam in elaboratis Euphrasiae speciebus 
Austriae et Hungáriáé Wettstein’s ob exsiccatum Schurii nullo 
loco certo notatum E. montanam Jord. e Transsilvania solum 
universe indicat. E montanam Jord. in prato subalpino Pojána ad 
Brassó altit. ea. 1000 m. s. m. provenientem a. 1905, 5. VI. inveni. 
Specimina mea videns clarissimus e vita secessus Prof. dr. Borbás 
mihi communicavit spéciéin hanc in valle Malomvölgy ad Kolozsvár 
iám a. 1904, 4- VI. a se lectam esse. 
Hic fiat mentio E Rechingeri Wettst, quae ad Czell- 
Dömölk (comit. Vas) in fossa viae ferreae subhumida cum paren- 
tibus a Prof. dr. Simk. in M. B. L. III. 1904, 250. de hac statione 
publicatis provenit. E. Rostkoviana Hayne in pratis vicinis typica 
loco speciali, ubi E. Rechingeri ereseit, ob infiuxu soli salsi caule 
ramisque rigidioribus foliis durioribus margine quasi incrustatis 
variat, séd cum characteres isti in E. Kerneri Wettst. — iám ex 
deser. A. Kerneri similiter appereant, varietas haec ab infiuxu 
soli orta faciem hybridae nihili mutavit. Gáyer Gy. 
