102 
k. Universitát erzogen und nacli 
Kulturexemplare beschrieben- 
wurde. Da mir die Ge- 
legenheit geboten wurde, die 
Originalexemplare im Herb. 
Iverner einzusehen und auch 
den anatomischen Bau dér 
Früchte zu studieren, kaim ich 
unter Bezugnalnne auf die von 
mir im Freien gesammelten 
Exemplare folgende Bemerkun- 
gen zu dér Original-Beschrei- 
bung A. v. Iyerner’s mitteilen. 
Dér die Hauptdolde tragende 
Stengel dér von mir gesammel- 
ten Exemplare ist bis 15 cm. 
koch und 4 mm. dick, wáhrend 
die am Grunde desselben ent- 
springenden, eine Dolde tra- 
genden Seitenáste, welche oft 
unter dér Mitte noch einen 
zweiten doldentragenden Ast 
aufweisen, eine Liinge bis 13 cm. 
erreichen. I)ie Endzipfel dér 
Blatter erreichen Ilin und wieder 
15 mm. Liinge. Die Hauptdolde 
ziililt oft bis 25 Döldchen und 
Strahlen, die bis 20 mm. Liinge 
erreichen. Die Alizaid dér Blatt- 
chen dér Hiille ist veranderlich, 
delin ich zahlte 0 — 5 ; die Hiill- 
chenblatter, welche die Blíiten 
zumeist überragen, sind meist 
6 und bis 9 mm. láng. Die 
Blüten kom mén zwitterig und 
weiblich vor. Die Blumenblat- 
ter sind helllila, die Antheren 
und die Griffel purpurn, die 
Griffelpolster anfangs hellgrün, 
dann purpurn gefiirbt. Die 
Früchte meiner Pfianzen sind 
3 mm. láng, 1*2 — F3 mm. breit 
und 1 mm. hoch. Die Tiilchen 
dér Kückenseite besitzen eine 
grosse Strieme oder 2 kleinere, 
jene dér Fugenseite je eine 
grosse Strieme. Hingegen fand 
cs. és k. egyetem növénykert- 
jében növényeket neveltek be- 
lőlük ; ezen kul tivált növények- 
ről készült azután a faj leírása 
is. Mivel alkalmam volt Iverner 
növénygyűjteményében az ere- 
deti példákat nemcsak látnom, 
de termésük anatómiai szerke- 
zetét is tanulmányoznom, ezen 
tanulmányom s a szabadban 
gyűjtött példáim alapján a kö- 
vetkezőkkel egészíthetem ki 
Kérné r Antal eredeti leírását. 
A magam gyűjtötte pél- 
dáknál a főernyőt hordó szár 
15 cm.-nyi magasságot ér el, 
s kb. 4 mm. vastag, míg az 
ennek a tövénél eredő, egy-eg} r 
ernyőt viselő oldalágak, melye- 
ken a középen valamivel lejebb 
gyakran még egy (második) 
ernyős ág is ered, kb. 1 3 cm.- 
nyi hosszúságot érnek el. 
A levelek végső sallangjai 
itt-ott 15 mm.-nyi hosszúságot 
is elérnek. A főernyő-nek néha 
25 , ernyőeskéje van, suga- 
rai kb. zO mm. hosszúak. A 
gallér leveleinek száma változó, 
0-tól egészen 5-ig láttam; a 
gallérka levelei, melyek a virá- 
goknál rendszerint hosszabbak, 
rendesen hatos számban van- 
nak jelen és egészen 9 mm.-nyi 
hosszúságúak. A virágok hím 
nősek vagy nősek. Szirmai 
világos lilaszinúek, portokjai 
s bibéi bíborvörösek; bibepár- 
nái eleinte világos zöldek, ké- 
sőbben bíbor színűek. Az én 
növényeimnek termései 3 mm. 
hosszúak, 12 — 1’3 mm. széle- 
sek s 1 mm. magasak. A háti 
oldal hornyai egy nagy vagy 
két kisebb olajjárattal, az érint- 
kező felületekéi pedig egy-egy 
