112 
által a Tengerszem lefolyásá- 
nál 1887-ben történt felfede- 
zéséhez. 
Az Eíyna ezen termőhelye 
az elterjedésében a Bucsecs s 
az Alpesek között mutatkozó 
nagy hézagjában képez eg} r 
pontot, mely megmutatja ez 
arktikus növénynek oly messze 
keletre a Bucsecsen túl a Cau- 
casus-ig, sőt. Affglianistan-ig 
követhető útját. Európában el- 
terjedése igen sajátságos mó- 
don van két elterjedési körre 
szétszakítva. Északon a skan- 
dináviai félszigetet s Islandot 
foglalja magába elterjedésének 
egyik köre, Középeurópa nagy 
részének átugrásával a Pyre- 
néek, Abruzzok, a montenegrói 
hegyek — a Kárpátok s az 
Alpesek egyes pontjai jelölik 
meg elterjedésének másik körét. 
Hogy a volt Bánság hava- 
sain, a honnan Heuffel említi, 
nem terem, az már Simonkai 
{Érd. FI. 544. o.) kimutatta, 
lévén Heuffel növénye a Carex 
rupestris All., hogy pedig a 
botanikusoktól oly gyakran lá- 
togatott Magas-Tátrán eddig 
még nem találtak, annak talán 
magyarázatát adják De Can- 
DOLLE-nak e növényre vonat- 
kozó szavai «... ces espéces 
sorit difficiles d trouver et d deter- 
minerv (Geogr. bot. II. 1011). 
Hogy a Tátrából, országunk 
legjobban kikutatott hegységé- 
ből, még mindig kerülnek elő 
még nem, vagy csak régi, nem 
egészen megbizható adatok alap- 
ján jelzett növények, arra e he- 
lyen még egy példát hozhatok 
bei dem Abflusse des «Meer- 
auges» entdeckte Kobresia 
caricina an. Dér neue Standort 
dér Eíyna bildet einen Punkt 
in dér weiten Unterbrechung 
dér Yerbreitungslinie zwischen 
den Alpen und dem Bucsecs an 
dér rumán. Grenze und zeigt 
uns die Spur dieses Glacialrelik- 
tes, welche ostwarts bis zum 
Caucasus und bis nach Afgha- 
nistan zu verfolgen is. Das 
Verbreitungsareal dieser Art 
ist in Európa bekanntlich in 
zwei ziemlich weit getrennte 
Bezirke geteilt, dérén einer 
die skandin. Halbinsel und 
Island in sich schliesst, wah- 
rend dér andere durch einzelne 
Punkte dér Pyrenaeen— Abruz- 
zen — montenegrinisclien Berge- 
Ivarpathen und Alpen begrenzt 
wird. 
Dass diese Art auf den Hoch- 
gebirgeu des ebem. Banates 
von Heuffel irrtümlich ange- 
geben vvorden ist (das Heuf- 
FEL sehe Exemplar hat sich als 
(Jarex rupestris All. entpuppt), 
hatschon Simonkai (Emun. 544.) 
dargetan, dass sie aber auf dér 
von Botanikern so oft besuch- 
ten Hőben Tátra noch nieht 
gefunden worden ist, findet 
vielleicht seine Erklarung in 
den auf diese Pflanze bezügl. 
Worten De Caxdolle’s «... ces 
espéces sont difficiles á trouver 
et a determinern (Geogr. bot. 
II. p. 1011). 
Dass übrigens aus dér Tátra, 
diesem am gründlichsten durch- 
forschten Gebirge unseres Lan- 
des, noch immer neue, oder 
doeh nur auf alté, nicht ganz 
zuverlassige Quellén beru- 
hende Angaben zum Vorscheine 
