79 
alsó széle pedig pillás ; termései 
sűrűn selymesek. 
Terem a tőalakok között a 
delibláti homokpusztán. 
Minthogy a tőalakok egy- 
mástól igen eltérők, új fajve- 
gytilékünk aránylag könnyen 
felismerhető, kiváltképpen ak- 
kor, ha sajátságaiban mindkét 
töfaj között középen áll. 
Az eddig ismert zanótok kö- 
zül nem is hasonlít egyikhez 
sem; az irodalom nem is ismer 
C. austriacus X ratisbonensis 
vegyüléket és ha a C. millennii 
BoRB.-ra itt mégis figyelemmel 
vagyok, teszem pusztán azért, 
mert, noha Borbás a Termé- 
szettud. Közi. 1897. évfolya- 
mában (433. old.) először em- 
lített millennii- 1 a C. elonga- 
tus W. K. lesimuló szőrözetű 
és tavaszi, gömbösen virágzó 
alakjának tartotta és ezt ugyan- 
ezen folyóirat pótfüzeteiben 
1898-ban (163. old.) megismétli, 
írván: úgy látszik, hogy a C. 
millennii a C. elongatus- nak 
(Herkulesfürdő) gömbvirágzatú 
alakja, vagy mint ilyen, belőle 
szakadt ki, tőle geografiailag 
messze különvált és ma már 
csekély térségre szorult (Békás- 
megyer))), az ugyanezen időből 
származó és különböző herbá- 
riumokban őrzött példáinak név- 
jegyén a C. millennii név alatt 
a Ő. austriacus X ratisbonen- 
sis jelzés is olvasható. 
E jelzés valószínűleg a köz- 
lést megelőző időből származik, 
már azért is, mert Borbás a fenn 
idézett két közlését nem 
helyesbítette és feltehető, hogy 
Habitat in Hungária meridio- 
nali, in collibus arenosis prae- 
dii aerarialis prope Deliblat 
inter parentes. 
Unser neuer Bastard ist, be- 
sonders wenn er in seinen Merk- 
malen zwischen den von einan- 
der sehr abweichenden Stamm- 
arten die Mitte hált, verhált- 
nismássig leicht zu erkennen. 
Es ist von den hisher be- 
schriebenen Geisskleearten kei- 
ner áhnlich. Die Literatur kennt 
auch bisher keine Kombination 
C. austriacus X ratisbonensis. 
Höchstens káme C. millennii 
Borb. in Betracht, welchen Bor- 
bás in dér Zeitschr. Természet- 
tud. Közi. 1897 p. 433 als eine 
Form des C. elongatus W. K. mit 
anliegender Behaarungund end- 
stándiger, kopfförmiger Inflo- 
reszenz beschrieben hat, welche 
Ansicht er in den Beiheften 
derselben Zeitschrift 1898 p. 
163 wiederholt mit dér Bemer- 
kung, dass «C. millennii eine 
Form des bei den Herkules- 
bádern gedeihenden C. elonga- 
tus mit endstándigen Bliiten 
sei, oder aber als eine solche 
Varielát sich aus diesem ent- 
wickelte, und heute von jenem 
getrennt nur mehr auf einen 
sehr kleinen Raum bescliránkt 
ist (Békásmegyer im Kom. Pest). 
Borbás hat diese Pflanze aber 
auf seinen Etiquetten auch als 
C. millennii (C. austriacus X 
ratisbonensis) bezeichnet. 
Es ist anzunehmen, dass er 
diese Deutung auf den ersten 
Eindruck niedergeschrieben hat 
und von dieser bei seinen spá- 
teren Publikationen abgekom 
