110 
Grund Alfréd dr., a föld- 
rajz tanára a prágai német 
egyetemen, 1914. évi novem- 
ber hó 11.-én Semendria kö- 
zelében súlyosan megsebesült; 
néhány nappal később Keve- 
várán (Kubin) elhunyt. 
Benne legtehetségesebb geo- 
gráfusaink egyikét veszítettük 
el. Az elestével járó veszte- 
ség azt a gondolatot ébreszti, 
nem-e lehetne a háborúban is 
jobban megvédeni azt a szel- 
lemi tőkét, melyet az ország- 
nak az ilyen emberek jelen- 
tenek '? 
Hermán Ottó, a m. kir. Orni- 
thologiai Központ főnöke, 1914. 
évi deczember hó 27.-én, éle- 
tének 80. évében. A megbol- 
dogult sokoldalú tehetségét, 
fáradhatatlan szorgalmát és 
fényes, néha azonban igen éles 
tollát, úgyszólván halála nap- 
jáig a zoológiái, néprajzi és 
alkalmilag a botanikai tudo- 
mánynak is szentelte. Rend- 
kívül éles megfigyelőtehetsége 
— párosulva remeklő írói vé- 
nájával — adta meg neki a 
módot, hogy a magyar halá- 
szatról, pásztoréletről, madár- 
vonulásról és sok egyébről oly 
munkákkal ajándékozzon meg, 
amelyeket irodalmunk klasszi- 
kus művei közé sorolunk. 
Hazánkban művei népszerű- 
ségének nagy szerepe volt a ter- 
mészettudományi kutatás iránt 
támadt széleskörű érdeklődés 
ébresztésében ; különösen ki- 
emelendők azonban érdemei, 
melyeket leszármazástani is- 
Dr. Alfréd Grund, Pro- 
fessor dér Geographie an dér 
Prager deutschen Universitat, 
ist am 11. November 1914 bei 
Smederevo sehwer verwundet 
worden ; er verselned einige 
Tagé spáter in Kevevára (Ku- 
bin) in Ungarn. 
Wir verlieren mitihmeinen 
unserer begabtesten Geogra- 
phen, dessen Verlust den Ge- 
danken erweckt, ob mán nicht 
auch im Kriege das geistige 
Vermögen, welehes ein Land 
an solehen Mannern besitzt. 
besser scliützen könnte. 
Ottó Hermán, Vorstand dér 
kön. ungar. Ornithologisehen 
Zentrale, am27. Dezember 1914 
im Altér von 80 Jaliren. Dér 
Verblichene hat seine vielsei- 
tige Begabung, seinen uner- 
müdlichen Fleiss and seine 
glánzende, oft aber sehr scharfe 
Feder bis wenige Tagé vor 
seinem Tode dér Förderung 
dér zoologischen, ethnographi- 
schen und bei Gelegenheit 
auch dér botanischen Wissen- 
schaft gewidmet. Ein ausser- 
ordentlich scharf ausgebildetes 
Beobachtungsvermögen gepaart 
mit einer Virtuositát dér Dar- 
stellung, hat ihn in den Stand 
gesetzt, Arbeiten tiber unga- 
risehe Fischerei, Hirtenleben, 
iiber Vogelzug und vieles an- 
dere zu liefern, die wir zu 
den klassischen Werken unse- 
rer Literatur zahlen. 
Die Popularitát seiner Sehrif- 
ten hat sehr viel dazu beige- 
tragen, Interessé für natur- 
wissenschattliche Forschung in 
unserem Lande zu verbreiten ; 
besonders hervorzuheben sind 
aber seine Verdienste, die er 
