117 
kodott, majd borkereskedéssel igyekezett nagy családja megélhe- 
tését biztosítani. Az ég azonban csak 3 gyermekét hagyta élet- 
ben. a mi bizonyára anyagi megkönnyebbülést jelentett. 
41 évi lelkészkedés után nyugalomba vonult és Nagy- 
szebenbe költözött, a hol botanikus munkásság közepette érte utói 
a halál. 
Mint kezdő lelkész, orvosi tanácsra, sokat sétált a szabad- 
ban és időtöltés kedvéért csigákat gyűjtött. Nemsokára azonban 
megszerette a növényeket, melyeknek ismeretében bámulatosan 
gyors elöhaladást tett, a miben az akkori viszonyok is mind 
segítségére voltak. 
Az erdélyi botanika abban az időben aranykorát élte. Az 
1850-ben megalakult nagyszebeni « Erdélyi Természettudományi 
Társulat-) köré csoportosult szorgalmas tudósok vállvetve mun- 
kálkodtak Erdély természeti viszonyainak kikutatásán. A növény- 
világgal Fuss Mihály és Schur Ferdinánd, majd később Fronius 
Frigyes, Wolff Gábor, Porcius Flórián, Bielz Ernő Alfréd és 
mások foglalkoztak. Nagyenyeden Csató János képviselte a botani- 
kát, Fuss és Schur voltak a mesterek. Legszorgalmasabb tanítvá- 
nyuk, majd legőszintébb barátjuk lett Barth József, a tehetséges 
autodidakta. 
1866-ban már szárított növény-dekasokat állít össze eladásra 
és cserére, szorgalmasan küldözgeti Fuss M. «Herbarium normale 
transsilvanicum»-a részére a növényeket, s 1871-ben kryptogama- 
exsiccatákat bocsát ki. Először a Kiskiikiillő völgyét teszi beható 
kutatás tárgyává, majd Erdély magasabb hegyvidékének gazdag 
növényvilágát kutatja fel. 1869-ben felfedezi Balázsfalva mellett 
a «Nisca» nevű erdőben az Omphalodes scorpioides-t, 1871-ben 
Szászcsanádon a rolygala sibiricá- 1, 1877-ben pedig az Ephedra 
distachyá-t a Tordai hasadékban. Érdekes felfedezéséről legelőször 
mesterét, Schur-í értesíti, kinek egyedüli hű barátja maradt Erdély- 
ben Barth. 
I Nemsokára jó ismerősei, részben barátai lesznek Simonkai, 
Janka, Ascherson és Borbás is, kik növény-diagnózissal, kétes ese- 
tekben revízióval annyiszor kisegítik az Erdély egy eldugott falu- 
jában irodalmi segédeszközökben szűkölködő, de azért fáradhatat- 
lanul és szerencsésen dolgozó flóristát. A növénycsere vag 3 r együttes 
kirándulások révén jó ismerősei lesznek még Fax Ferdinánd, Degen 
Árpád, Péterfi Márton és számos külföldi szaktudós, a mostan 
működő erdélyi szász botanikusok közül Röjier Gyula, Ungar 
Károly, Kisch E., továbbá a minap elhunyt Schuller Albert 
kapitány, Barth József legodaadóbb barátja öregsége napjaiban. 
A szerény hosszúaszói papilakban sok botanikus kereste fel 
a mindig fiatalos lelkületű fűvészt, kinél jobban az utolsó évtize- 
dekben senki sem ismerte Erdély növényvilágát. Nagy öröme volt 
ilyenkor az öreg úrnak. Feltárta vendégei előtt szívét és növény- 
gyűjteményét egyaránt. Útmutatásokat adott egyes növények fél- 
ti* 
