176 
Gmelini , Papaver hybridum, 
Spergula arvensis, Crepis se- 
tosa, Medicago lupulina (fekete 
terméseivel igen feltűnő) s a 
Salsola Káli. 
A Bácska összes részein, de 
különösen a homokos vidéken, 
a szőkén hullámzó vetés között 
kéklik a búzavirág. 
A kukoriczások jellemző 
gyomjai a Hibiscus ternatus, 
Setaria viridis. Eragrostis minor 
és E. megastachya ; néha a 
Diplotaxis tenuifolia szaporo- 
dik el, melynek kellemetlen 
szagát nyáron már messziről 
érezhetjük. 
Jellemző vetés közti gyo- 
mok még az 
Gmelini , Papaver hybridum , 
Spergula arvensis , Crepis setosa, 
Medicago lupulina (sehr auf- 
fallend durch die schwarzen 
Fríichte) und •Salsola Káli. In 
allén Teilen dér Bácska haupt- 
sachlich aber auf den Saud- 
gebieten ziert die blaue Korn- 
blume das blonde, wogende 
Getreide. 
Charakteristische Unkrauter 
dér Maisfelder sind Hibiscus 
ternatus, Setaria viridis, Era- 
grostis minor und E. mega- 
stachya ; manchmal verbreitet 
sich Diplotaxis tenuifolia, dérén 
unangenehmer Geruch schon 
von weitem wahrzunelimen ist. 
In dér Saat kommen noch 
folgende Unkrauter vor: 
Allium atropur prnreum, Ornithogalum pyramidale var., Cauca- 
lis daucoides, C. muricata , Convolvulus arvensis, Agrostemma , 
Turgenia latifolia, Euphorbia falcata, E. exigua, Conringia orien- 
talis, Melampyrum barbatum, Bupleurum rotundifolium , Myagrum 
perfoliatum , Vicia pannonica , Adonis aestivalis, A. flammea, 
Fumaria prehensilis, Neslia paniculata, Bunias orientális 
és a Cuscutú- k. A löszvidék 
mezei útjain és vetései közt 
közönséges a Carduus hamulo- 
sus, néha a Taraxacum sero- 
tinum. Zabvetésekben az Avena 
fatua nő. A tarlók és parlagok 
növényzete időszakokés talajne- 
mek szerint változik. A Bácska 
déli és középső részein ta- 
vasszal nagyobbára a Lamium 
purpureum tömeges megjele- 
nésével pirosra festi azokat, 
kisérökül szegődnek hozzá a 
Stellaria média, az Erodium 
cicutarium és a Senecio vul- 
gáris, majd néhol a S. vernalis 
is csatlakozik ; nyáron a lösz- 
és homoktarlókon a Carduus 
nutans seregesen jelenik meg, 
und Cuscuta- Arten. Auf den 
Feldern, Wegen und unter den 
Saaten des Lössgebietes sind 
géméin : Carduus hamulosus. oft 
auch Taraxacum serotinum. Auf 
Haferfeldern wachst Avena fa- 
tua. Die Vegetation dér Brachen 
und Stoppelfelder ándert sich 
nach dér Jahreszeit und dér 
Bodenart. lm südlichen und 
mittleren Teile dér Bácska 
werden sie im Frühjahre zu- 
meist von Lamium purpureum 
ganz rőt gefárbt; ihm schliessen 
sich an : Stellaria média , Ero- 
dium cicutarium und Senecio 
vulgáris, hie und da auch S. 
vernalis; im Sommer erscheint 
Carduus nutans massenhaft 
