12 
faj közötti parallelismus nemcsak a 1). integripetalus és P. integer 
nagyon is szembeszökő analógiájában nyilatkozik meg, hanem még 
tovább is követhető. A T). grandiflorus (bébim) Yis.-nak majdnem 
kopasz nagyobbfajta és sekélyen, fogazottan sallangos. illetve sok- 
szor szabálytalanul mintegy a sallangozottság maradványaként 
fogazott szirmaikkal teljesen megfelelnek a D. spiculifolius f. 
petraeiformis nem is ritka azon alakjai, melyek a D. spiculifolius 
f. integripetalus felé hajlanak. Néha — persze elég ritkán — az 
erdélyi szegfű külső csészepikkelyeinek csúcsai is fűnemű begybe 
nőnek ki, ilyenkor a két szegfű alig különböztethető meg. Hasonló- 
ságuk még a P. strictus alakjainak száradó szirmaira jellemző 
bámulásban is többször megvan. 1 ) 
Mindenesetre meg kell azonban jegyeznem, hogy amíg a 
P. integer és P. grandifiorus (bebius) kialakult és eddigi ismereteink 
szerint önálló földrajzi elterjedéssel biró fajok, addig az ezekkel 
analogus D. spiculifolius- ok most alakuló, kiválófélben lévő növé- 
nyek, melyek morphologiailag egymástól jobban még el nem sza- 
kadtak s így nem is önállósultak. 
A 1). spiculifolius alakjainak csoportosítása s jellemzése 
után most már első rápillantásra megállapítható, hogy a Wolff 
Gábor és Wolff Gyula gyűjtéséből (Comit. Torda-Aranyos. In 
alpibus ad Felső-Pocsága) a Flóra exsicc. austro-hungarica 3239. 
számaként kiadott «Dianthus integripetalus a semmiként sem tar- 
tozhatik sem a P. integripetalus Simk. = P. petraeus W. et K.-liez, 
sem pedig a I). integripetalus Schur = 1). spiculifolius f. integripe- 
talus- hoz. Sajátos, a ScHuu-féle név alatt jó ideig lappangott és a 
1). spiculifolius egész alakkörétől sokban elütő növény ez. mely- 
nek érdekességét már 1909-ben felismertem annak az anyagnak 
nyomán, mely a Punki szorosból egy 1908. évi gyűjtés révén 
került az Érd. Nemz. Múzeum herbáriumába. Később magam is 
felkerestem Podsága- vidéki termőhelyeit, ahonnan a kolozsvári 
tud.-egyetemi botanikus kert is szép töveket ápol. Élő növények 
vizsgálata míg egyrészt arról győzött meg, hogy e szegfű is két- 
ségtelenül a P. spiculifolius rokonságába tartozik, mert szirmainak 
töve, ha kisebb és váltózó mértékben is, szintén szőrös, másrészt 
megerősített abban, hogy már illetéktelen nevén is külön tartott 2 ) 
űj növénnyel van dolgunk. 
Jóllehet a podságai szegfű is ama szorosabb rokonsági körbe 
tartozik, melynek a polymorphus D. spiculifolius is tagja, azzal, 
’) A I). strictus-é ival analogus formákat nemcsak a I). spiculifolius, 
de a T). petraeus körében is találunk. Ezek annyival feltűnőbbek és érdekeseb- 
bek. mert a ]). petraeus száradáskor sokszor szintén bámuló szirmai eredetileg 
is kopiszok. Ezeknek az analogus formáknak alapján a D. strictus és D. 
petraeus eddig még kellően ugyan nem ismert, de Borbás által már régebben 
sejtett (Termószetrajzi Füzetek, XII. 1889 : 42.), talán nem is nagyon távoli 
rokonságáról lőhet szó. 
-) Yierhappf.r in Schedae ad Flóráin exsicc. austro-hung. IX. 1902 : 16. 
