18 
illetve annak egyetlen fői májával sem azonosítható. Xem azonosít- 
ható már azért sem, mert a B. spiculifolius- szál nem kapcsolják 
össze átmeneti alakok, minek következtében szegfüvünk önálló 
typusként jelenik meg, egyenként talán aprólékos, de összegükben 
lényeges morphologiai és e tárgyalás keretébe fel nem vett 
jellegzetes anatómiai bélyegekkel. A morphologiai szervezettscg- 
hez határozott s endemismusra mutató földrajzi elterjedési viszo- 
nyok járulnak hozzá s együttesen támogatják a megkülönböztetés 
jogosultságát. 
Megbizonyosodásul vegyük azonban jól szemügyre a pod- 
ságai s/egfű fontosabb és jellemzőbb sajátságait. 
Már külső megjelenését tekintve is tetemesen különbözik 
szegfüvünk a B. spiculifolius bármelyik alakjától. Párnaszerű, 
tömött gyepjei, szívósabb állományú, keményebb fajta, merev és 
szúrós levelei, nyúlánk, egyoldalra ívesedé szártagjai, sudár és 
rendszerint elágazó, tehát többvirágú szárai termetét jellemző 
módon szabják meg s oly külsőt adnak a növénynek, hogy már 
ennek révén is megkülönböztethető s elválasztható rokonaitól. Ha 
külső megjelenésének sajátos voltához most hozzávesszük a virá- 
gokban észlelhető bélyegeket, nevezetesen a tojásdad vagy kerü- 
lékes és csak hegyes vagy kihegyezett csészepikkelyeket, az ezek- 
nél rendszerint négyszer hosszabb, felfelé szűkülő karcsú csészét, 
valamint a tojásdad, rövidebbfajta ereszű s csak fogazott vagy 
kanyargós élű szirmokat: legfőbb jellemvonásaiban oly növény 
van előttünk, melyet a B. spiculifolius egyetlen ismert alakjával 
sem azonosíthatunk. Összehasonlításunkban azonban a B. spiculi- 
folius-ra is ki kell terjeszkednünk. Egybevetve a podságai nö- 
vénnyel, mindjárt feltűnik, hogy ennek már gyepjei is mások, 
azaz lazábbak és sohasem félgömbös-párnaszerüek, hanem nagyobb 
kiterjedésben ellapulva borítják a sziklát. Átlag hosszabb levelei 
lágyabbak, kevésbbé merevek s nem szúrósak. Szárai -nem olyan 
merevek s rendesen egyvirágúak, de ha szárai itt-ott több- 
virágúak is, virágai mindig sallangos-szirmúak s ezért nagyobb- 
fajták. Ha a szirmok, mint pl. a B. spiculifolius f. integripetalus- hoz 
tartozó alakoknál, épek vagy majdnem épek is, a mi növényünk 
ezektől csészéje és ennek pikkelyei révén mindig biztosan elvá- 
lasztható, mert a csészepikkelyek a B. spiculifolius összes alak- 
jainál más szabásúak, + fordított tojásdadok, felfelé tehát 
szélesedők s e szélesedő végből hirtelen szálkás hegybe kes- 
kenyedők. 
Mindent összevéve, önálló faj vagy alfajul külön néven kell 
szegfüveink sorába beállítanunk a podságai növényt, mint olyant, 
mely az Erdélyi Érczhegységről elnevezett 1 ) flórajárás gazdag 
növényzetének egyik jellemző s — amint látszik — endemicus 
tagja/ 
») Pax : Grundzüge d. Pflanzenverbr. in den Karp. II. 1908 : 257—260. 
