A Saponaria bellidifolia Smith erdélyi lelőhelyei. 
Über die Standorte dér Saponaria bellidifolia Sm. in Sieben- 
bürgen. 
Vem" ( ,,r ' ® orza Sándor (Balázsfalva). 
A Saponaria bellidifolia Erdély flórájának legérdekesebb bal- 
kanico-appeninikus eleme. Elterjedési köre Nymán Conspectus-a 
szerint (1. k. 98. 1.) : Dél-Francziaország, Olaszország, Dalmácia, 
Észak-Albánia, Bosznia, Szerbia, az Olympus-hegy Thesszáliában 
s a Parnasszus hegyi és havasi régiója. 1 ) 
Meglehetősen távol ettől az elterjedési körtől a Saponaria 
bellidifolia előfordul Erdeiben is az Aranyos mentén. Fölfedezője 
Simonkai Lajos, ki 1881 aug. 2l.-én akadt rá az Aranyosmenti 
Podság község felett a Skerica (Scárisoara) alhavas sziklás, szak- 
gatott verőfényes hátán, de teljesen elérett terméses példányait 
a Dianthus compactus elsült, monstruosus formájának tartotta. Két 
évvel később Dr. Wolff Gyula is megtalálta ezt a ritka növényt. 
Podság felett, s az előtte ismeretlen növényt atyjával Wolff 
GÁBOR- ral Janka ViKTOR-nak küldte meghatározás végett. Megtud- 
ván így e növény nevét, beküldték a Saponariát a Flóra exs. 
austro-hungariea kiadójának; 1885-ben meg is jelent a nevezett 
exsiccata kiadásában az 1284. sz. alatt. Lelőhelye: «In praeruptis 
montis Skarisora ad pagum Pocsaga in com. Torda-Aranyos ; solo 
calc. (Locus maximé septemtrionalis).» 
Pax is a Seárisoara-t említi e ritka növény lelőhelyének 
(Grundz. dér Pflanzenverbr. in den Karpathen II. k. 260. 1.). 
Több ízben hasztalan kerestem ezt a Saponaria- 1 a Scárisoara 
verőfényes hátán, melyet a nép Sesul eraiului-nak nevez, vala- 
mint közvetlen környékén is. Megtaláltam azonban a Scárisoarától 
neháoy kilométernyi távolságban két völgyben is, két új lelőhelyen. 
A Valea Poságii (Podsága-patak) völgyében a Bujor-hegy 
táblás márványlejtőjén, az útmenti bővizű forrással szemközt 
kb. 500 m. t. f. magasságban található a Saponaria elég nagy 
számban Juniperus Sabina társaságában. Itt Dr. Wolff Gyula úr 
is szedte régebben. 
Sokkal nagyobb mennyiségben, egész állományt alkotva for- 
dul elő e növény a Valea Runcului (Runk patak) mentén a Runk 
községtől a Scárisoara felé vezető út legelején, ahol a Yulturese 
vad márványsziklái a Vártul Ses nyúlványaival szűk szurdokot 
alkotnak. A patak balpartján a verőfényes hegyháton bőven terem, 
gyérebben található a patak jobb partján is az erdőszélen, cserjés, 
') Voltaképeni hazája azonban a Balkán félsziget hegységein keresendő, 
ahonnan azután több irányban kisugárzik. Francziaországi egyetlen termőhelye 
(Aveyron) a kisugárzás legnyugotibb pontját jelzi. 
