174 
lemikus jelleme, mert hiszen nem volt nálunk senki, aki mindezt 
felfogta és kivédte volna. 
Nagy mértékben megváltozik azonban a helyzet a hetvenes 
évek második felében. Egy új és fiatalabb munkása jelentkezik 
nálunk ekkor a botanikának, aki mindjárt első föllépésével meg- 
zavarja azt a rideg nyugalmat, amelynek zavartalan csendje 
megfelelt egy előjáték színtelenségének, de előre látható volt, 
hogy azonnal meg kell szűnnie, mihelyt egy minden tekintetben 
határozott egyéniség, főszereplő fog fellépni. 
Borbás Vince volt ez a főszereplő; ő volt az, aki harcot 
idézett fel az odáig nyugodalmas körben s ezzel a harccal, mely 
egész életében végig kisérte, sőt még emlékékez is hozzáfűző- 
dik. egyszerre határozott jellemet adott az egész mozgalomnak. 
Ezekre a sokszor igen éles tusákra a honi botanikának is, meg 
BoRBÁs-nak is föltétlenül szüksége volt, eközben alakult ki egy 
végleges cél, egy új irány, ezeknek a harcoknak a tüzében for- 
rott eggyé az az acélalap, amelyen később a botanika magyar 
iskolája fölépülhet. 
Borbás igen erős szubjektív egyéniség, aki teljesen magáé- 
nak tekintette azt az ügyet, amelynek érdekében kardját kirán- 
totta. S mentői élesebbek lettek a vágások és mentői hevesebbek 
a támadások, annál kevésbbé volt hajlandó a visszavonulásra avagy 
kardja eldobására. Sokkal nagyobb volt az az eszme, amelynek 
jelszavát zászlajára írta, semhogy a kezdet után többé vissza- 
vonulhatott volna, inkább elviselte egy harcos életének minden 
keservét, semhogy egy pillanatra is megtántorodott volna. 
0 volt a harc megindítója, ő lett ennek következtében csak- 
hamar céltáblája is. Lángelmei vajúdás volt első munkálkodása 
s ez egy cseppet sem volt alkalmas arra, hogy többé-kevésbbé 
kiforrott szereplőkkel szemben kellő megértésre találjon. Emellett 
nagy tudósok és mély rel átok közismert nagy naivságával nem 
is tudta az ügyet úgy védeni, a támadásokat úgy visszaverni 
és lefegyverezni, mint ahogyan ez a pillanatnyi siker szempont- 
jából is szükséges lett volna. 
De azért mégis csak pillanatnyilag és lát- 
szólagosan volt ő vesztes ezekben a harcokban 
s csak kor társai, csak ellenfelei szemében. Az 
utókornak más a szempontja; mi az eredmények- 
ből ítélünk, egész élete munkássága alapján döntünk s ebből 
a szempontból egészen másnak látszik minden kis részlet, mint 
látszott akkor, amikor még nem volt meg hozzá ez az egyedül 
helyes nézőpont. 
Ma már tudjuk, hogy ezek a harcok csak kisérő 
tüneményei voltak azoknak a hatalmas erup- 
dóknak, amelyekkel az ő folyton előre törő lelke 
egyre tiszt u'ltabb és tisztultabb alakban meg- 
új hód ott és egyre határozottabb és nagyszerűbb eredmények- 
