180 
szetes útját-módját vág}’ művelődéstörténeti mozzanatot fedünk 
el, melynek homályát máskülönben talán nem nehezen lehetett 
volna eloszlatni. 
«Az endemikus vagy bennszülött növény a gyakran látoga- 
tott helyen, a kultúra közelében inkább elpusztul, mint fenmarad, 
mert hiszen a most kisebb térségre szorult benszülött növény 
gyakrabban a régi vegetációnak fogyatékos maradéka és sokszor 
olyan helyen menekült meg régi elterjedése emlékéül, ahová a 
kultúra még alig hat, tudniillik a havason». 
Ismétlem, nem a nagyváradi tündérrózsa rejtélyéről, illetve 
ennek megoldásáról van most szó. hanem Borbás egyéniségéről. 
A lélek mélyében elrejtett erők vannak, amelyek hatása sokszo- 
rosan felülmúlja az úgynevezett objektiv érvekét, minden logika 
következetességét. Nagy egyéniségek teremtő erejének sajátságai 
sohasem külső érvekben és módszerekben, hanem abban keresen- 
dők, ami érvek csoportosítását és módszerek alkotását vezeti s a 
lélek titka. Ilyen Borbás bán az említett verizmus, az ö igazsá- 
gainak újszerű oldala. 
Ebben kell annak is magyarázatát keresnünk, hogy a faji 
jellem is egészen másként nyilatkozik meg BoRBÁs-ban, mint a 
demokrata-nemzeti romantikus hatások alatt álló nagy egyénisé- 
geinkben. Nem akarom ezzel az ő magyarságát értékesebbnek 
feltüntetni, csak sajátos vonásait akarom kiemelni s ezek egészen 
mások, jellemzően a XX. század kialakuló alaptermészetével meg- 
egyezők. 
Borbás-í bátran egybevethetjük akármelyik nagy költőnkkel 
vag} r művészünkkel s ha ezt tesszük, rögtön szembeötük, hogy a 
romantikus nemzeti korszak nagy íróitól ő lényegesen különbözik, 
nevezetesen abban, hogy az ő faji származását eláruló elvei mé- 
lyebben fekvők, nehezebben megközelíthetők. Az ő munkálkodá- 
sának jelmondata nem kizárja, csak fölötte van a «nyelvében él 
a nemzető igéjének s így szól : «lelkében és teremtő erejében 
él a nemzet». 
Ezzel nem akarom azt mondani, hogy például népköltészet, 
közmondások, vág } 7 hogy a botanikánál maradjunk, népies növény- 
nevek nem érdekelnék. Sőt nagyon is érdeklik, de egészen más 
szempontból. Nyelvészeti s néprajzi — eme kiválóan a romanti- 
kus demokrata-nemzeti korra jellemző kutatások őt is érdeklik, 
de nem a rousseaui rajongás csodálatával áll velük szemben, ha- 
nem a pszichológus kritikájával. 
Aki olyan parányi részleteket észre tudott venni, hogy a 
«katika» sisakvirág sajtóhiba s helyesen «patika» sisakvirág, aki 
a kunrépáról kiderítette, hogy kanrépa, az nyilván tovább ment 
egy lépéssel, mint azok, akik minden kritika s történelmi átszürés 
nélkül gyűjtötték és gyűjtik a népies kifejezéseket. Ilyenekben is 
úttörő az ö munkássága, mutatja a balatoni hínár mitológiai ma- 
gyarázata s egyebek. 
