181 
Borbás egyéniségének másik alapvonása, mint említettem 
artista készsége. Ha végigtekintünk működésén s annak nyomta- 
tásban is megjelent, majdnem 900 kisebb-nagyobb dolgozatot 
jelentő eredményén, hamarosan felfedezhetjük ezt is. Vissza- 
tekintve például azokra a kezdeti kísérletekre, amelyek a Poa 
praecox ismeretére és tisztázására vezették s egybevetve ezzel 
olyan klasszikus monográfiáit, mint a rózsa-monográfia vagy a 
kakukfüvek rajza, mindjárt észrevesszük, hogy az ő kutató és 
alkotó módszere: újabb és újabb próbálkozásokkal oldani meg 
valamely problémát, közben egyre fejlesztve bizonyos készsége- 
ket. Ugyanezt látjuk, ha első itineráriumait későbbi megyeflora- 
monográfiáival vetjük egybe, vagy ha a homokflóráról írott bioló- 
giai müvét balatoni flóraművével hasonlítjuk össze. 
Minden irányban szerény kezdet, kísérletezés, az első sze- 
replés bizonytalansága, mely azonban a folytonos gyakorlat köz- 
ben egyre biztosabbá, egyre tökéletesebb, eredményesebb szereppé 
válik, míg végül sikerül elérnie azokat a magaslatokat, ahol 
intuíció és invenció veszik át a gyakorlat helyét s a folytonos, 
erupciószerü megújhodások és ismétlések lángelméjének teljes 
megnyilatkozását teszik lehetővé. 
"Neki minden műve egy-egy új szerepet jelentett, melyet 
egyre nagyobb és nagyobb bravúrral játszott el, míg végre sike- 
rült, ha nem is a véglegeset, de mindenesetre az igazit, a spe- 
ciális borbásit, a nagyot és nagyszerűt megtalálnia. Nem képze- 
letének csapongása, nem fantáziájának elragadó ereje bűvölik 
meg művének olvasóit, hanem artista vénájának tudományában 
odáig el nem ért tökéletességig vezetett kifejlesztése. 
Ez a magyarázata határokat nem ismerő, folyton megújhódó 
fejlődésének, ez a magyarázata annak, hogy kedvenc tudományát, 
a florisztikát legutolsó nagy művében valósággal művészi szfé- 
rákba emelhette. A Liszt FERENC-ek ereje lakozott benne, s való- 
ban. balatoni flóraművének enumerációi olyan hatásúak és érté- 
kűek, mint Liszt híres második magyar rapszódiájának csodála- 
tos futamai és akkordjai. 
Borbás emez itt kiemelt két alapsajátságával nem áll azon- 
ban egyedül a maga korában. Említettem már. hogy pályája sok 
tekintetben azonos más hasonló sorsú és zsenialitású (nem bota- 
nikus) kortársának pályájával. Ugyanezt kell most mondanom 
egyéni alaptermészetére, botanikus kortársaitól megkülönböztető 
kiválóságaira vonatkozólag is. Más téren, más körben nem egy 
hasonló alaptermészetre akadunk s kiváltképen mindenütt ott, ahol 
a jövőt jelentő nagyságokat keressük ebben a korban. Ez magya- 
rázza meg s egyszersmind indokolja is, hogy őt külön is kiemeljük 
botanikus kortársai közül, és hogy mint természetbúvárt a magyar 
reneszánsz befejező időszakában úttörő és kiváló jelenségnek 
mondjuk, aki éppen annyira befejezője a XIX. század eme hazai 
törekvéseinek, mint egyik nagyszerű hírnöke a XX. századéinak. 
