182 
Nem a véletlen tette őt vezérré, nem is a pillanatnyi ered- 
mények, hanem a jövő fejlődését mélyen megérző és fölfogó 
zsenialitása. Ha csak olyan nagyon szorgalmas lett volna, mint 
Hazslinszky, ha csak annyira európai nivóra törekvő lett volna, 
mint Jurányi s ha csak annyira ragaszkodott volna a magyar 
florisztikus hagyományokhoz és korához, mint Janka, akkor mél- 
tán tagadhatnék meg tőle a vezéri pálcát. Ám amellett, hogy 
mindezek a tulajdonságok benne is éppen úgy megvoltak, mint 
eme kortársaiban, benne még más erők is laktak, más nagy és 
hatalmas erők, amelyeknek igazi jelentőségét megmérni ma még 
nem lehet, de ann}'it már láthatunk, hogy ezek az erők új és 
nagy lökést adtak a botanika magyarországi történetének, ezek 
az erők tehát, noha a múlttal össze" is olvadtak s európai emel- 
kedettséget is jelentenek, mégis a jövő Magyarországának is moz- 
gató rúgóit alkotják. 
3. Borbás-féle fajok. 
Borbás fellépése idejében, illetve nem sokkal azelőtt nagy 
megújhodáson ment át a florisztika nálunk is s azoknak a válto- 
zásoknak, amelyekkel ez a megújhodás járt, nagyon fontos sze- 
repe volt Borbás munkálkodásában is. Említettem" már, hogy nem 
véletlen dolga, hanem a körülmények hozták magukkal, hogy 
Nyugateurópában született meg a fejlődéstani, másként mikro- 
szkópi botanika, egyszóval a ScHLEiDEN-kijelölte irány. Ott a 
florisztika már tényleg kezdi kiélni magát: az egyes" nyugat- 
európai országok flórájának problémái a főbb vonásokban meg- 
oldattak s legfeljebb jelentéktelen részletek várnak még meg- 
oldásra. Fejlődésre ezen a téren ott már nincs kilátás, csak 
újabb kombinációkra, ez pedig éppen a teremtőerejü nagy elméket 
érdekli a legkevésbbé. 
Egészen másként volt és van azonban a dolog a Habsburg- 
birodalomban ezen a téren. Itt még mindig élő szükséglet a 
florisztika, mert a flóra problémája mindeddig nincs véglegesen 
megoldva s még kevésbbé lehetett ezt a hatvanas és a hetvenes 
években elmondani. Nem csodálkozhatunk tehát azon, hogy ugyan- 
akkor, amikor Hazslinszky java erejét a kriptogamok felkutatá- 
sára szenteli, Jurányi pedig a bonc-élettani irány, a schleideniz- 
mus meghonosítását tűzi ki célul, idegenek teljesen a Habsburg- 
birodalom s ebben Magyarország flórájának a problémájával fog- 
lalkoznak. Ebben kell egyszersmind a magyarázatát látnunk 
annak a körülménynek is, hogy sem HAzsuNszKY-nak, sem 
JuRÁNYi-nak nem sikerül a botanika magyarországi történetében 
mélyrehatóbb változást előidéznie, hanem hogy a honi botanika 
más alapokból kiindulva jutott el a megújhodáshoz. 
Ugyanakkor, amikor a csodálatosan szorgalmas Neilreich 
Ágost (1803 — 1871) a letűnt kitaibelianus korszak florisztikai 
