183 
eredményeit a hatvanas években irattárszerúleg foglalja össze, 
új törekvések is — és pedig erős hanggal — jelentkeznek. Az 
újítók közül az egyik, nevezetesen Schur Fér din- and (1799—1878), 
aki rendkívül sokat dolgozott Erdély flórájának felderítésében, 
nem tudott olyan eredményt elérni, mint amilyent rendkívül szor- 
galmas munkálkodása megérdemelt volna. Annyi azonban tény, 
hogy azt a problémát érintette, amely később teljes fontosságá- 
ban feltárult, nevezetesen, hogy a régibb florisztika alap- 
ján a szóban forgó terület flórájának problémáját 
megoldani nem lehet. Ámde sem ez a probléma nem 
állott tisztán előtte, sem megoldást nem tudott reá találni, kriti- 
kája sem volt a követelményeknek megfelelő s így aztán Erdély 
flórájáról írott rendkívül bizarr müvei egyáltalában nem voltak 
alkalmasak arra, hogy komolyabb hatást keltsenek. 
Annál alapvetőbb, sőt egyenesen korszakos jelentőségű azon- 
ban Kerner Antal (1831 — 1898) munkálkodása. I\ERNER-ben sze- 
rencsésen egyesült a korában nagy szerepet játszó romantikus 
demokrácia természetrajongása a természetbúvár éleslátásával és 
mélyrehatóié kritikájával s ez ha nem is óvta meg őt egyes 
rousseaui túlzásoktól, képessé tette arra. hogy a föntebb már 
említett problémát necsak meglássa, hanem a maga teljes egészé- 
ben és fontosságában meg is világítsa, sőt utat is jelöljön ki a 
megoldás elérésére. 
Kerner munkálkodása sok tekintetben beletartozik a darwi- 
nizmus s főként a szállóigévé lett «kiizdelem a létért» elv újabb 
történetébe, a darwinizmus nagyszerű differenciálódásába s végső 
lélektani elemzésében nem más, mint ennek a Habsburg-birodaiom 
botanikai szükségleteihez való áthasonítása. 
Hogy Darwin miképen robbantotta fel aLiNNÉ-féle teremtett 
és változhatatlan fajok elméletét, sokkal jobban ismeretes annál, 
hogysem itt szükséges lenne erre kitérnem. Hangsúlyoznom kell 
azonban, hogy Darwin művei lényegükben véve mégis mást 
jelentettek, mint amit benne kortársai közül nem egy látni vélt, 
nevezetesen az élőlények faji felfogásának teljes eltörlését. Az 
élőlények faji felfogása sokkal mélyebben gyökerezett a tudomá- 
nyos szükségletekben, hogysem ilyesmire ma már gondolni is 
lehetne, ellenben igenis egy bizonyos fokú szubjektiv tényező 
bevonását jelenti ezen a téren a darwinizmus, hogy a fajok 
nemcsak a természettől adott tényezők, hanem 
egyszersmind a tudomány, a társadalmi szük- 
ségletekkel változó tudomány hasonlóképen 
változó függvényei is. A darwinizmus szellemében tehát 
a faj egy bizonyos tudományos és nem kevésbbé egyéni impresszió. 
Linné fajai a l'art pour l’art természetszemlélet eredményei, 
Darwin fajai egy új, fejlettebb természetszemlélet szülöttei. 
Kerner a legnagyobb mértékben s a legszerencsésebben, 
mindenesetre pedig egy lángelme mélyrelátásával aknázta ki ezt 
