ISt 
az új elvet. «Gute und schlechte Arten» a címe annak a röpirat- 
nak. amelyben ő ezt az újítását bejelenti s a «Yegetations- 
verhaltnisse des mittleren und östlichen Ungarns», meg a «Flora 
exsiccata Austro-Hungarica» az új elv kivitele és alkalmazása. 
A kernerizmus lényegét a fajfelfogásban 1 ) röviden a követke- 
zőkben foglalhatjuk össze. A Habsburg-birodalom flóráinak külön- 
féle problémáit a régimódi fajokkal megoldani nem lehet, szüksé- 
ges ennélfogva új felfogás alapján az egész eddigi florisztikai 
eredményt revideálni; ajánlatosnak látszik a faj határait az eddi- 
ginél sokkal szűkebbre szorítani, a különböztetést részletesebbé 
és pontosabbá tenni s ezeknél az újmódi fajoknál az elhatárolás- 
ban a modern biológiai, főként pedig a növény földrajzi szempon- 
toknak lényeges szerepet biztosítani. 
Kz a tan egy csapásra új helyzetet teremtett, amennyiben 
előtérbe helyezte megint a már-már nálunk is elszunnyadó florisz- 
tikai munkálkodást és egy egészen új, egyelőre szinte beláthatat- 
lan horizontot nyitott a botanikai munkálkodás számára azzal, 
hogy az új cél érdekében egyesítette a szorosabb értelemben vett 
florisztikai irányt a külföldön ekkor már nagy eredménnyel dol- 
gozó biológiai s bonc-élettani kutatási iránnyal. 
Hogy a Kerner-íőI fölfedezett és zseniális jövóbelátással 
teljes fontosságában hangsúlyozott cél kitűzése milyen gyümöl- 
csöző volt, azt azok a minden tekintetben elismerésre méltó 
eredmények igazolják, amelyekre a kernerista utódok munkálko- 
dása Ausztriában és nálunk vezetett s amelyek mögött bizonyára 
nem marad el a balkáni flórakutatók működésének még csak a 
jövőben várható végleges eredménye sem. 
Borbás felléptekor persze mindez nem volt még ennyire 
világos és ennyire könnyen megközelíthető s így határozottan 
helyes érzékről tett ő akkor tanúságot, amikor munkálkodása 
bázisául a kernerizmust választotta. Ha a régebbi honi botanika 
ere az ötvenes és hatvanas években el is apadt, ezt a kitaibelia- 
nus múltat mégsem lehetett végleg eltemetni, mert hiszen ez volt 
az egyetlen lehetőség ahhoz, hogy az új fejlődés már megépített 
alapokból induljon ki s így kapcsolja magába a külföldi törekvé- 
sek legfontosabb eredményeit is. 
Á kezdő Borbás kritikai működésének éppen abban van 
tehát kiváló fontossága úgy a saját fejlődése, valamint a honi 
botanika szempontjából, hogy ezzel ő rögtön rálépett a nálunk 
egyedül lehetséges és helyes útra. amelynek az elején ugyan sok 
nehézséggel járt az eligazodás, de amely mégis egyedül vezetett 
a jövőbe s nem vitt zsákutcába, mellékvágányra. 
A részletekre nem szükséges itt kiterjeszkednem, elég, ha 
annyit emelek ki, hogy mint minden kezdő, Borbás is többször 
M Lásd még erre vonatkozólag : Dbgen : Kerner Antal, Termtud. Közlöny 
1898, 397—8. old. 
