190 
hasonlatossá teszi dolgozatát. Ez a hasonlatosság az egyes nö- 
vényalakok megnevezésében és elkülönítésében tapasztalható 
aránytalanságokban áll. Hogy ebből Borbás mégis kiküzdötte 
magát, Schur pedig örökre fogva maradt benne, az az előbbi 
fejezetben vázolt gyakorlataitól, illetve az ezekben való nagv 
tökéletességig vitt érzékkifejlesztéstól — s ezek a legfontosab- 
bak — eltekintve, még abban találja magyarázatát, hogy Borbás 
rokról-fokra emelkedve nyúlt egyre nagyobbkörű és nehezebb 
flóraproblémákhoz. Schur pedig — hogy működésének csak erre 
a gyengeségére mutassak rá — egyszerre igen magasan, igen 
nagy körben kezdte. 
Mindezzel persze nem akarok Borbás eme műve és Schur 
művei között mélyebben járó hasonlatosság léteiére célozni, mert 
hiszen Borbás és Schur között olyan egyéni alapvető különbsé- 
gek vannak, amelyek ennek a gondolatát is kizárják. 
Az első teljesen önálló BoRBÁs-féle flóramü: Békésmegye 
flóramonográfiája, mely 1881-ben jelent meg. Az évszám annyi- 
ban bír fontossággal, amennyiben a rózsamonográfia megjelenésé- 
nek évszámával egybevetve, mutatja, hogy szerzőjük fejlődésében 
a nyolcvanas évek eleje jelenti azt a forduló pontot, amikor az 
idegen hatásokból eredő külsőségeket mind levetette, illetve túl- 
nőtte s már teljesen külön úton, a maga útján jár. Ezek a müvei 
s amelyek ezután következnek, nem többé egy tehetséges tanít- 
vány iskoladolgozatai, hanem a saját egyéni erejében és speciális 
készségeiben megnyilatkozó lángelme legszubjektivebb alkotásai. 
A rózsamonográfiában és a békési flóramíiben, tehát általá- 
ban a nyolcvanas évek kezdetén először nyílik bepillantás abba 
a nagy lelki méh'ségbe, amelyből Borbás képességei és készségei 
s általában egész működése fakad, először sejthető, hogy nem 
sekélyvizű tavacska színén járunk, amikor műveit olvassuk, hanem 
örvénylő mélységekben éppen nem szegény tengerszem tükrén. 
Valamiképen a rózsamonográfia nem egészen különböző irá- 
nyoktól és egyéniségektől produkált eredményekből alkalmilag 
összeszedett névsor, azonképen Békésmegye flórájáról szóló mü- 
vében is az egyes részleteket, sőt minden egyes nevet egy ma- 
gasabbrendű szerves egésszé eg\ T bekapcsoló átgondolás és össze- 
tartó erő elevenít meg. ami aztán ezeknek a műveknek speciális 
borbási jellemét megadja. Ezek a művek éppen úgy irodalmi 
müvek, mint Kerxer Pflanzenleben dér Donaulaender-e, csakhogy 
még hiányzik belőlük — amint Borbás mondja — az enumeráció 
megszólaltatása. 
Érdemes és érdekes megismerni erre vonatkozólag magának 
BoRBÁs-nak a felfogását. Balatoni flóraművében például ezeket 
olvassuk: «Az állatok meg a növények enumerációja nem szak- 
embernek egyáltalában száraz és nem is nagyon becsüli meg. 
Puszta enumerációnak mindenesetre kevesebb értéke van, mint 
a megszólaltatottnak, vagy magyarázódnak. Más szemmel 
