191 
tekinti a szakember az enumerációt, szellemi gyönyöre telik 
benne, mert maga előtt látja azoknak a szép növényeknek a so- 
rát, amelyek valamely vidéket,, országot díszítenek és vágy kelet- 
kezik a termőhelyén láthatni. Én még a növénycsere katalógusát 
is élvezettel olvasgatom)). 
Ez a nehány sor, amely egy egész kötetnyi önvallomással 
is felér, amellett, hogy írójuk lelkének nagy nemességéről és 
mélységéről, vérbeli gyüjtőszenvedélyéről s virtuóz florista vénáról 
tanúskodik, egyszersmind azt is elárulja, hogy Borbás nagyon is 
jól tudta, mi az értéke a magyarázó növén\ földrajznak. Hogy 
ekkorában s eme műveiben mégis csak kevéssé alkalmazta a 
megszólaltatást, bizonyára abban leli magyarázatát, hogy ilyesmi- 
hez még nem érzett magában elég erőt, hogy még nem tartotta 
eléggé gazdagnak tapasztalatait. 
Sem abban az irányban ugyanis, amelyet a rózsamonográfia 
jelez, sem abban a másikban, melynek a békési flóramü a kiin- 
duló pontja, Borbás nem emelkedett később sem jelentékenyen 
magasabbra, már tudniillik ami a felfogást és nem a kivitelt 
illeti. Kiváltképen nem jelent pedig az imént tárgyaltak szem- 
pontjából semminemű emelkedést 1884-ben megjelent Temes- 
megye flórája című monográfiája. Ennek azonban többféle oka is 
van. Temesmegye flóráját nem tanulmányozhatta annyira mélyre- 
hatóan, mint Békés flóráját, holott ugyanakkor a temesi flóra 
problémája jelentékenyen nehezebb feladat elé állította, mint a 
sokkal egyszerűbb növényzetű Békés. Továbbá, s ez mindenik ok 
között a legfontosabb, egészen más szempontból tanulmányozta 
Temes flóráját, mint Békését s ha ezt tekintjük, akkor beláthat- 
juk, hogy a temesi növényzet tanulmányozásának főeredményét 
egy más művében, a homokpusztai formációról írott dolgozatában 
kell látnunk, nem pedig abban, amelyről itt szó volt s amely 
tehát csak mellékhajtás. 
Ha így fogjuk fel ezt, akkor persze más lesz ítéletünk 
eredménye, mert hiszen «A magyar homokpuszták növényvilága 
meg a homokkötés» (1886) című műve, mely a földmívelésügyi 
minisztériumtól nyert megbízatásának köszönheti létrejöttét, na- 
gyon is számottevő, sőt sok tekintetben éppen úgy úttörő mű a 
magyar botanikai irodalomban, mint akár a rózsamonográfia, 
akár Békés flórája. 
A homokpuszta növényformációjáról szóló művében ugyanis 
megint új oldalról tanuljuk BoRBÁs-t megismerni, nevezetesen 
mint exakt biológust. Igaz ugyan, hogy apróbb biológiai dolgoza- 
tai már előbbi évekből is vannak s hogy egyéb műveiben is 
mindig több-kevesebb nyomát találjuk biológiai megfigyeléseknek, 
de ez az első műve. amely a maga egészében kimondottan bioló- 
giai tárgy körül mozog. 
Hogy BoRBÁs-ban előbb-utóbb meg fog nyilatkozni a bioló- 
gus is, azt előre is lehetett sejteni, hiszen ö sem maradhatott 
