200 
méh 7 korai-reneszansz munkák jellemzője. Igen kiváló saját- 
sága ugyanis Borbás kutató módszerének és kivált mások mun- 
kálkodásába-kapcsolódásának, hogy maga is mindig az őserős, 
a csiszolatlan drágakövekben gazdag szerzőket és munkákat ke- 
reste és kutatta s ezek hatásának engedte át magát. Mikor bala- 
toni flóraművét megírta, olyan növény földrajzi és fitogenetikai 
irodalom állott már rendelkezésére, mely nem egy tekintetben 
bevégzett kutatásokat és irányokat teljesen kimerített, de ő — 
mondhatjuk épen ezért — nem elégedett meg a kész kategóriák 
alkalmazásával, a kész rendszer bizonyos vonatkozó részleteinek 
puszta alkalmazásával, hanem visszanyúlt a kiinduló pontokhoz 
és nem egyszer revideálta azokat vagy újakkal is pótolta. Ezért 
sugárzik őserős hatás ebből a művéből, ezért van abban sok új 
kezdet, új törekvés alapja, mely lehetővé teszi, hogy ezeket az 
őserőket és ősanyagokat tovább formázzuk és fejlesszük. 
Mint ebből is következik s mint azt már eddig is említet- 
tem, Borbás-í egyfelől bizonyos irányok és törekvések végső fel- 
dolgozójaként is tekinthetjük, másfelől azonban úttörőnek, kezdet- 
nek is. Mindkét szempontból meg kell világítanunk munkálkodá- 
sát, ha a maga egészében meg akarjuk ismerni. 
A botanikát, mint általában a tudományokat két nagy hatás 
érte a XVIII. század folyamán : az egyik hatás eredménye Linké 
munkálkodásához fűződik s ez a botanika filozófiai elmélyítése és 
önálló szempontok szerint való rendszerezése, a másik hatás a 
demokrata nemzeti törekvések következtében állott elő s végső 
kifejlésében a tudományoknak, köztük a botanikának is úgyneve- 
zett népszerűsítéséhez vezetett. 
Két gyökere van ilyenképen a modern botanikának s persze 
a botanika magyarországi történetének is. x ) Nálunk az egyiknek 
Kitaibel, a másiknak Diószegi a fő képviselője. Mindkettő s mun- 
kájuk eredményének megnyilatkozása már a XIX. század elejére 
esik. Nagy idő telt el tehát a botanika magyarországi történeté- 
ben ez óta a kezdet óta Borbás főműveinek megjelenéséig, de ez 
alatt a majdnem n^olc évtizednyi idő alatt nem jelentkezett ná- 
lunk az a folyamat, amely másutt a botanika története folyamán 
mindenütt megnyilvánult, nevezetesen az említett két kezdetnek 
egy folyamban való egyesülése. 
Magyarország különleges sorsa hozta magával, hogy ez az 
új hatás először nem is magyar nyelvű műben jelentkezett a ma- 
gyarországi botanika történetében sem, hanem egy külföldi ere- 
detű munkában, Kerner ismeretes s már többször említett nö- 
vényföldrajzi művében. Kerner munkálkodása tehát ebben a te- 
kintetben, legalább is mint útmutatás, a legszorosabban beletar- 
tozik a botanika magyarországi történetébe is és ha nem is fe- 
>) Rapaics : A botanika magyarországi történetének fő irányai, Uránia, 
1915, 184—188. és 228-283. old. 
