201 
ledkez hetünk meg arról, hogy Borbás mnnkálkodáaának távolabbi 
forrásai Kitaibel és Diószegi, közelebbi forrásának és kiinduló 
pontjának Kerner-í kell tekintenünk. 
Kerner már egyesítette magában a modern tudós sajátos- 
ságait, ő már épen annyira áll filozófiai mélyebb alapon, mint 
amennyire tudománya, működése mégis megfelel a demokrata- 
nemzeti kivánalmaknak. Csak persze nem szabad benne egyebet 
és többet, mint a Habsburg-birodalom kereteivel szabályozott bo- 
tanikust keresni. 
BoRBÁs-ra ez után már csak az a feladat várt, hogy a ker- 
nerizmust speciális magyar talajba ültesse át, aminek ö" minden 
tekintetben meg is felelt. Mindazt, amit Kerner nagyobb körben 
megteremtett, saját körének megfelelöleg Borbás újra alkotta. így 
lett Borbás a befejezője annak a kezdetnek, amely Kitaibel és 
Diószegi nevéhez^ fűződik s melynek folytatásában" ott van mint 
kiváló erópont, Kerner is. 
Ismeretes, hogy Kerner hazánk flórájának különleges jelle- 
mét a «pontusi» flóraelemben látta meg. Ez a megállapítás, mely 
kétségtelenül egyike Kerner legeredetibb megállapításának, azóta 
sokak művében lett a tárgyalás központjává s ma is a magyar- 
országi flóra keleti vagy «pontusi» jelleme a növény geográfusok 
egyik legfontosabb kutatási tárgya. 
Nem csodálkozhatunk tehát azon, hogy Borbás botanikai 
kutatásainak is. azt mondhatjuk, valósággal középpontja ez a 
tárgy: alig van nagyobb növény földrajzi műve, melyben szerepe 
ne lenne. A magyarországi flóra keleti jellemének kutatását ott 
látjuk florisztikai genusz- és megyemonográfiáiban. ott biológiai 
dolgozataiban s ez foglalkoztatja jórészben még balatoni ttóramű- 
vében is. 
Míg azonban mások majdnem szó szerint veszik Kerner 
megállapításait, ó egyre jobban megváltoztatja értelmét, egyre 
pontosabban és pontosabban körvonalozza tartalmát s végül is egv 
egészen új elméletté önti át, mely beleillik ugyan az általánosabb 
növényföldrajzi keretekbe, hasonlóan a kernerizmusba is, de azért 
mégis kézzelfoghatólag új alkotás, melynek kezetüze, egyénisége 
egészen különös erőt és színezetet adott. 
Kerner fogalmazásában a «pontusi» jelző vajmi tág és 
nyújtható fogalom. Alig valamivel több, mint amit a « keleti » 
jelző jelent egyebekben. Ez érthető is, hisz Kerner idejében ez a 
kelet ismeretlen, valósággal legendás fogalom volt, inkább a kép- 
zelet. semmint az ismeret tárgya. Borbás idejében azonban nagy- 
részt lehullott a fátyol erről a mesés keletről, sokkal pontosabb 
földrajzi és botanikai ismereteket szereztünk róla és így önként 
állott elő az a szükség, hogy a «pontusi» vagy «keleti» jelző is 
pontosabban meghatározott tartalmat nyerjen a magyarországi 
flórára vonatkozólag is. 
14 
