209 
is összeköttetésben állott s amíg kora, működésének tárgya és 
ideje is a magyar botanika történetében elfoglalt helyét e két 
nagy úttörő korszakában jelöli meg, óvatos természete Borbás és 
Simonkai némely túlzását korán felismerte s a hozzájuk való 
viszonyát mindvégig bizonyos hidegség és rezerváció jellemzi. 
SABRANSKv-val ülM&ws-tanulmányai idejében állott összekötte- 
tésben. AscHERsoN-nal pedig főleg a páfrányokról írott összefog- 
laló dolgozata révén lépett érintkezésbe s a két 70 év körül 
járó öreg úr között kedves levelezés fejlődött ki. Legállandóbb 
volt Dr. Degen ÁRPÁD-hoz való kapcsolata, kivel 30 évnél hosz- 
szabb időn át levelezésben állott. A Magyar Botanikai Lapok 
alapításakor az elsők között sietett e lap munkatársainak táborába, 
mely Nestorát vesztette el benne. 
Kőszeg flórája pedig elveszítette leghivatottabb interpretáto- 
rát, kinek működése gyönyörű példája annak, hogy a szűkös 
vidéki viszonyok között is, távol a botanikus központoktól türelmes 
és lelkiismeretes munkával mégis lehet maradandót alkotni. 
Waisbecker élete munkájának eredménye, hogy Kőszeg vidéke 
rendelkezik ma az ország egyik legalaposabban kikutatott flórá- 
jával s Waisbecker életének dicsősége, hogy az ő adataira 
későbbi kutatók nyugodtan támaszkodhatnak. 
Életének egyik utolsó ténye volt, hogy öreges írással, sze- 
mét már alig használhatva, 70 latin közmondást állított össze 
egyik gimnazista unokája számára. Bizonyára e mondások között 
van az is, mellyel az ö tudományos működését talán legjobban 
jellemezhetjük: non múlta , séd múltúm. Számolva életviszonyai- 
val s beteg szervezetével, szűk térre korlátozta tevékenységét, de 
e korlátokon bélül otthon volt és erős volt. 
* * 
Életrajzi adatai, melyeket leánya, Dr. Thirring Gusztáv 
egyetemi tanár neje bocsátott a Magy. Bot. Lapok szerkesztőjének 
rendelkezésére, a következők : 
Waisbecker Antal Kőszegen 1835 januárius 29.-én született. 
A gimnáziumot Kőszegen és Szombathelyen végezte s már 16 
éves korában letéve az érettségit a wieni egyetemre ment, hol 
1858-ban avatták ovostudorrá. 1861-ben Kőszeg sz. kir. város 
tiszti főorvosa, 1870-ben Vasvármegye . tb. főorvosa, 1872-ben 
pedig Yasvármegye kőszegi járásának tiszti járási orvosa lett s 
mint ilyen működött 1896-ig, mely évben betegsége miatt nyu- 
galomba vonult. Ha addig tevékeny részt vett a kis város köz- 
jóléti és emberbaráti intézményeinek megalapításában és fejlesz- 
tésében s botanikai tanulmányain kívül az Orvosi hetilap, Köz- 
egészségi kalauz s Hosszú élei c. lapokban megjelent orvosi cik- 
keinek tanúsága szerint közegészségügyi kérdésekkel is foglalko- 
zott: nyugalomba vonulása után csaknem kizárólag családjának s 
kedvelt stúdiumának, a botanikának élt. Évtizedeken át gyötrő 
