az ember elé. Itt, ennek az agyagtömbnek a tetején szövődnek 
egymásba a Jasminum- cserjék néhány m 2 -nyi területen, orgona- 
bokrok (Syringa vulg.), akáczok és pántlikafű (Phalaris picta) 
közvetlen társaságában. Egy-két kis cserje lekerült az agyagtömb 
aljába, de ezek már alig látszanak ki a hosszabb idő óta oda- 
hordott szemétből. Egyébként az agyagtömb alján és bent az 
árokban is typikus ruderális növényzet "ütötte fel tanyáját : Baüota 
rágva , Sambucus Ebulus, Chelidonium május , Anthriscus trieho- 
spermus, Urtica urens , Bromus sterilis , Aristól ochia Clematitis, 
Ar ctiuni Láppá és tomentosum , Amarantus retroflexus, Artemisia 
vulgáris, Solanum nigrum etc.. mind olyan növények, amelyeknek 
társaságában valóban senki sem keresné a Jasminum- ot. És jó- 
részt éppen ennek a környezetnek köszönheti, hogy oly hosszú 
időn keresztül (66 év!) elkerülte a botanikusok figyelmét. De 
jelentős szerepe van ezt a tényt illetőleg annak a körülménynek 
is, hogy virágzásának időszaka összeesik a Colutea-év al, melynek 
bokrai sűrűn szegélyezik a Jasminum- hoz vezető raélyútnak külö- 
nösen északi peremét. Mire az ember a sárga virágoktól dúsan 
ellepett Colutea- bokrok szemlélése közben a Jasminum közelébe 
érkezik, figyelme már annyira le van kötve, hogy a szintén sárga 
virágokkal pompázó Jasminum- cserjék hirtelenében nem tűnnek 
fel mint olyanok, amelyek közelebbi megtekintésre volnának érde- 
mesek. így jártam magam is odafelé menet: a Jasminum-ot jóformán 
figyelemre sem méltatva, tovább mentem. Visszafelé azonban 
ugyanazon az úton jöttem s ekkor tekintetem előbb találkozott a 
Jasminum- mai, mint a Coluteá- kkal. Most azonnal feltűntek a 
Coluteá-val szemben jóval sötétebb zöld lombozat, a vesszős, 
gyengén lehajló ágak és a kanárisárga virágok s ezzel sikerült 
egy már eltűntnek hitt cserjénkről megállapítani, hogy az még 
mindig meg van Budapest flórájában, ugyanazon a területen, 
amelyen annak idején Gerenday felfedezte. 
Hazánkból még Fiume környékéről ismeretes, ahol a Ter- 
satto-hegven szintén elvadult állapotban fordul elő. 1 
* 
* * 
Dieser Strauch wurde in dér Umgebung von Budapest i. J. 
1850 von Josef v. Gerenday entdeckt und in dem Exsiccatenwerk 
Julius v. Kovács’s aus «Buda in Hungária. Ad sepes vinearum» 
ausgegeben. In dér botan. Literatur erscheint dann dieser Standort 
zum ersten Male im XVII. Bande von Reichencach’s Icones. Allé 
spáteren in ungarischen Landes- u. Lokal-Floren vorfindlichen 
Angaben beziehen sich allé auf die erste Entdeckung durch 
Gerenday, da diese Art hier seither von Niemandem mehr ge- 
funden worden ist. Neilreich führt sie als verwilderte Pflanze 
an, ebenso Borbás, dér sie aber selbst nie gefunden hat und in 
1 Neilreich: Die Vegetationsverháltnisse von Croatien, 1868. pag. 110. 
