Hl 
II.) csakug 3 ’an ez áll: (ilfaff'e)ikmiitrörlin, in hifin Dens leonis, 
oder Roatrum porcinnrm . 
A következő példákliól már kétségtelenül ki fog tiiimi, hogy 
a felfogásával mai napig magára maradt HALLER-n^^- volt eíjgediil 
igaza, azaz, Imgg v.Hierongmns herbarins» ne'ven helgesen csupán 
Hierongrnus Bhuxschwygo^ (vag^' BRAUNscuwEiGot) a <.<.J)istillierl)ucliD 
szerzőjét kell értenünk, s hogy valamenngí botanikus kort ár sa is 
öt ismerte és tudta annak. 
II. Tragus (ap. Brunfels II. p. 1(30.) a Wintergriiii-röl ezeket 
írja: «Hieronyniii3 Braunschuetg lib. de Simplieibus Pgrolam uocat: 
ego apud Dioscor. prudens légi mis(piam, neíiue Pi.inium : opinor 
tameiyesse Betűm sglvestrem, nam iohn & pgro & betae respoudent». 
És az «Apodixis»-beii (ap. Brunf. II. p. <.<.197. y> altéra^) csak- 
ugyan megtahiljuk a vonatkozást: «Wintergrün, von den Lati- 
nischen Pirola, vnnd in teütschem Winter grün, aiich von etlichen 
Holtz mangolt. vnd ist in den wiilden wachssen, an den schatechfen 
stetten. Des krauts ist zwegerleg geschlechf, mánidiclis, vnd weib- 
lichs. Das maunlin wáchsst heg den flgssenden bechen, gleich den 
jungen bgrbaum blettern. Das weiblin an mossechfen stetten, gleich 
(lem Mangolt, von etlichen gross Winter grün, se ind beyd spannen 
hoch, den wund iirtzten wnnd scherern wol bekant». 
Megerősíti ezt maga Bruxfels, a ki füveskönyve Ill-ik köte- 
tének 89-ik lapján a Pgrola — Wintergrün fejezet alatt írja: 
«Opinio Hieron. Braunsciiuoigi.j. 
Hieron. a Bral\nschuuig de ea sic fere disserit. Pgrola umbrosis 
orifur locis, duumque est generurn. Mascula, iuxta decurrentes aquas 
<(’■ torrentes oritur,folijs Pyro non ahsimilibiis. Foemella uero muscosis 
prouenit locis : ab aliquibns maior Pgrola nuncupata, ad cubitalem 
altitudinem ascendens^K 
A tigyelmes olvasó hamar észre veszi, hogy ez az egész pasz- 
szus szóról-szóra egyezik az « Apodixisw-nek most idézett német 
szövegével. — Nos V Brunfels, a kortárs ezt a szöveget hatiiro- 
zottan az «Apodi.risr> szövegéből fordította s ennek szerzöjeként — 
mint láttuk — Braunsc.h\veig-oí említi. 
III. Tragus (ap. Brunf. II. p. 1(30.) a Weisszwurtz-nál is kriti- 
zédja BRAUNscH\vEiG-ot : «Hieronymus Braunschueig Sigillum Salo- 
monis uocat, gua autoritate, nescio,y> . . . 
Pls az «Apodixis»-ben (ap. Brunf. II. ]). 107 altéra) csak- 
ugyan ezt találjuk: <■ Weisswurtz, von den Latiidschen Sigillum 
Salomonis, vnd von den Teütschen Weisszwurtz genannt». 
Ezt is megerősíti a Brunfels füveskönyve (III. p. 03.), melyben 
*’) Figyelinoztetom az olvasót, hogy Bhunfels ftiveskönyvéiiek 1532. évi 
kiadású (editio priruops) Il-ik kötetében sokhelytt (s így éppen az «Apodixis»-nél}- 
a lai)számozás el van hibázva, a mennyiben a 197. és 198. lapra ismét «197.» 
és «198.» lap következik s csak erre. jön aztán a 199-ik lap. A minket érdeklő 
idézetek a második 197. lapra vonatkoznak, ezért ezt a lapot fent a szövegben ;; 
p. «197.v altera-múí mondtuk. 
