2t6 
Idei vasmegyei kirándulásom botanikai eredményei. 
Die Resultate meiner heurigen botanischen Excursion im 
Comitate Vas.*) 
Von " \ Siiiionkai Lajos (Buda[)est) 
Ifjú botaiiizáló fegyvertársammal, Gáver Gyulával, \'asmegye 
flórája lelkes kutatójával az idén is tettünk Vasmeg t/ében (Cottus 
Castri — ferrei) néhány napi kirándulást julius 22. és 25-ike közt, még- 
pedig Pinkafő vidékére, hogy e vidék növényzetét tanulmányozzuk. 
Cell-Dömölkröl indultunk juh 22-éii. Cell-Dömölkön Gúyer figyel- 
messé tett engem a sághi temetőkben bőven elterjedt — tulajdon- 
képen eredetileg csak kultivált — Onagra eryfhrosepala Borb.’) 
gyomnövényre : azután azt az érdekes megfigyelését is közölte velem, 
hogy a Typha minima Fu.xk, ameh’et Borbás «A vasút árká- 
ból» közöl DömöJk mellől, ott manap már sehol sem terem. Cell- 
Dömölkröl Vasmegye styriai határára igt’ekeztünk eljutni, hogy ott 
Pinkafő, Árokszállás és Pákosd községek környékén, az e vidékek 
felett kékeié ormaival magasra kiemelkedő, sok hehről látható és 
a meteorologus, üdülő, klimatikus kúrát is élvező vendégek előtt 
időjósként szereplő <f.Wechseli> havas klimai és ten 3 'észetbeli hatását 
egtTészt élvezzük, másrészt megfigyeljük. Megfigyeléseinkről óhaj- 
tok a következőkben beszámolni. 
Kirándulásunkon a legfeltűnőbb egy félvér (hybrid) Cirsium 
volt, amelyet Rákösd és Árokszállás között, Árokszállás patakának 
völgt'e mentén, erdők gazos gt éresein vettem észre. Itt megálltunk. 
Fodor Ferenc természetrajzi tanárjelölt is velünk volt. Cirsiam 
paliistre (L.i meg C. horridum (Wuim.-Grab.) egyveleges seregei közt 
díszelgett hol csoportosan, hol szálanként ez a félvérszármazék, 
ameltTÖl ott a helyszinén csakhamar megállapítottuk, hogy az két- 
ségtelenül annak a két teüvérfajnak a félvérszármazéka, ameb’ek 
közt heh et foglal: vagyis hogy az a Cirsiam palustre X horridum- 
nak megfelelő félvér. Elég bőven díszelgett ott ez a félvérfaj. Gyűj- 
töttünk is belőle (meg a mellette termő két telivér Cirsiiim-hó\ is) 
annyit, amennyit tüskéssége miatt kedvünk telt a gyűjtőívekbe 
rakni, a többit pedig hagytuk ott, hadd szaporodjék tovább. 
*) Die Pflauzeu Xamen und Standorte sind am d. ung. und lat. Texte 
leicht zu eutneliinen. Bed. 
’) Admtatio, Genus «0,iafjra» Tournf. iiist. 30"2 delendiirn, nam ex gene- 
ribus duobus, uempe- Oenotliera L. et Mentzelia L. gén. 174-2 p. 162 et 236; 
iteni L. spec. (175:-l) p. 346 et 516 est ('oinpo.situm. Haee duó genera in duas 
familias pertineut: sic Oenotliera L. in familiam Oenotherarinn ; eontií.i Men- 
tzelia in familiam Loasacearum (Confer Eugler et Prantl Natilrl. Prtanzenfam.). 
Cetei'um habeo piantam a cl. Borb.ís, nomino «Onagra eri/tlnosepala» salu- 
tatam, pro stirpe genuina (Jenotlierae hienni L.. — apud nos multis in locis 
eultae, sepalis sub viridibus apice riibellis, petalis luteis grandis praeditae. Onagra 
Tournf. genus 1. e. (inst. 302) jain «íloribus. idest petalis» rosateis, ab Onagra 
erijthrosepala Borb. dignoscitur. 
