•285 
(4rundlage iieuerdings zii prüfeii, sich bei einigeii Arteii vvenigstens 
die Spuren dér parallelen Organisation aueli anatomisch iiach- 
weiseii lassen werden. leh habé deii unliiugbareii Parallelismus in 
dér iiiisseren Organisation dieser Familien bewiesen, dér Xaelnveis 
(lessen, in wie férné dei" innere Bán dieser Pílanzen mit den von 
mir hingestellten Tatsachen übereinstimmt oder nicht, liegt ansser 
dem Bereich meiner Anfgabe, kaim aber jedenfalls nur anf Grund 
einer neueren, eingelienden Revision gesehehen. leli halié nicht 
behaiiptet, dass die parallelen Organe dieser Familien auch íihnlich 
gebaut sind, eben diese parallelen Organe fehlen ja sogar bei vielen 
Arten dér zwei bhimilien, eines ist gewiss, dass die íinsseren und 
iimeren ((fetassbiindel, GrundgeAvebe) moriihologischen Reste dér 
urspriingliehen Organisation doeh bei vielen Arten vorhanden sind, 
dass sie aber cpialitativ geiindert sind, und hierin liegt eben die 
Ursache, dass dér innere Bau scheinbar den Íinsseren Merkmalen 
widersprieht. 
Apró közlemények. — Kleiiie Mitteihiiigeii. 
Pinus nigra Arnoi.d, (Reise naeh Mariazell ITSö, p. 8, eiim 
tab.) az Alföldön innen és túl. 
A Pinus nliira^ mely Kerner ti. exsicc. austrohung. 6G4’. sz. 
Sebed. II. 183. megjelent ismételt és ismételt összehasonlításom 
nyoniáiP) még aprólékos bélyegeire nézve sem tér el a vasvármegyei 
és vratnikhegyi (Zengg m.) példától, ezek ismét nem ÚTiiek el a 
herkulesfürdöi és trikulei (aldunai) fenyőtűi. A vizsgálatnak ezt az 
eredményét a növényföldrajz is támogatja. Sok meditei-ránnak minő- 
sített fa a magyar tengerparttól egész a herkulesfürdöi vagy alduna- 
melléki nigra-ig terjed, mint az Acer mouspessulanum^ Eoonij- 
miis iatifolia, Carpinus duinensis, Coronilla emeroii/es, (’eltis aus- 
t ralis, Daphne laureola ■hmiperus sahina. Jlex aquifoJ iu, Sorbus 
austriaca háumetól vagy a Karszt esiiesaitól az Aldunáig, apróbb 
eltérést most tigyelembe nem idézve. G. Beck a P. niqra-t Bosznia 
déli részének több helyéiül említi (FI. v. Südbosn. 18s7. 86, 18!H). 
őöO.) s a Zool. Botan. Gesellseh. 18!)f. évf. «Über die \'erbreitung 
dér Sehvvarzföhre {Pinus nif/ra Aun.) in den nordwestliehen Bal- 
kanlándern» külön cikket is szentel neki. Veeenovsky a FI. Búig. 
518—29. old. Bolgárországnak szintén több helyéről említi, amiből 
azután az is következik, hogy a P. ni(/m inkább balkáni fenyő, 
mely hazánkon át két irányban terjed s Alsó-Ausztriában éri el 
földrajzi elterjedésének északnyugati határát. 
Az aldunai és herkulesfürdöi Pinus-X újabban (Kern i. h. 268! . 
sz.) P. I*allasiana-\n\k tartják.^) Sok munkában megnéztem ennek 
9 Uegen ; Die Flóra von Herkiilesbad, p. 1 1. 
3) Lásd Erdészeti Lapok 188(5. .838. 
'*) Degkn; Die Flóra von Herkulesből 11)01. p. 11. 
