160 
alanyfajtákat csoportosítja be- 
óredésük és talajigényük sze- 
rint, ismertetve begyökerese- 
dő-, fejlődésük gyorsasága-, 
ellenállási és hozamképessé- 
güket. Táblázat mutatja ki a 
liybrida alanyfajták megválasz- 
tását nehány főbb bortermő 
vidéken. 
p. 28—34: Dh. Sántha 
László «A szőlő gyökér- 
szőreiről)) e. cikkben nagy 
általánosságban mondja, «hogy 
azokon a fajtákon, ahol a 
gyökérszőrök a hajszálgyöke- 
rek legtöbbjén előfordulnak, a 
szőrök aránylag rövidebbek. 
mint azoknál, amelyeknél csak 
kevés hajszálgyökéren lehet 
gyökérszőrt találnia (p. 32). 
p. 35—48: Requinyi Géza 
«Az 1913. és 1914. évi faj- 
éleszt ő-k üldés eredmé- 
nyei)) c. cikke kimutatja, 
hogy a beoltások a kísérletek 
legtöbb esetében lényeges 
sikerrel jártak. 
p. 49 -59: Andrasovszky 
J ózsef «A szőlő magvak 
diagnosztikus értéken 
(36 szövegközti ábrával) c. 
cikke a hazai szőlőfajták mag 
vait alakjuk, nagyságuk, liosz- 
szuk. szélességük s e kettő ará- 
nya, színük, a köldök (chalaza) 
helyzete, alakja s a hasi ba- 
rázdák szerint csoportosítja. 
p. 71 — 79: Reinl Sándor 
•« V édőszerek ellenőrző 
vizsgálatán. 
H yb r i d e u f o r s c h u n g e n». 
Verf. gruppiert die Unterla- 
gen dér Hybriden auf Gr. ihrer 
Reifezeit u. Bodenansprüche, 
besprieht ihre Einwurzelungs-, 
Entwickelungs-, Widerstands- 
* u. Ertrags- Verháltnisse. Eine 
Tabelle zeigt die Auswahl 
dér Hybriden-Unterlagen in 
einigen wichtigeren Weinge- 
genden. 
p. 28— 34. In seiner Arbeit 
«Ü bér die Wurzelhaare 
dér Re be» weist Dr. L. 
Sántha nach, dass im Allge- 
meinen: «bei jenen Arten, bei 
welchen an den meisten Ka- 
pil 1 ar- Wu rzel n Wurzell i aare 
vorkommen. letztere verhált- 
nismássig kürzer siud wie bei 
jenen, \vo sie nur an wenigen 
Kapillar-Wurzeln zu finden 
sind» (p. 32). 
p. 35 — 48. Géza Requinyi 
berichtet über «Die Resul- 
tate dér Versendung 
von Edéi hefen imJ ah re 
1913 u. 1914». Diese Abhand- 
lung zeigt. dass die Anwen- 
dung dér Edelhefen in den 
meisten Falién erheblichen 
Erfolg hatte. 
p. 49 — 59 enthált die Ar- 
beit J. Andrasovszky’s : «Der 
diagnostische W e r t 
dér Traubensamen» (mit 
36 Textfig.). Verf. gruppiert 
die Samen dér ungarischen 
Weinrebenarten nach ihrer 
Form, Grösse u. dem Verhált- 
nis dér Lángé zűr Breite, ih- 
rer Farbe, dér Form u. Lage 
dér Chalaza u. dér Ventral- 
furchen. 
p. 71 — 79: S. Reinl «Die 
Controlluntersuchu n- 
gen dér Schutzmitte 1 ». 
