tetbe vesszük, hogy levélkéi az ereken, itt-ott még a felső leme- 
zen is gyengén szőrösek, úgy nagyon valószínű, hogy a másik 
szülő a R. pendulina var. pubescens Borb., a mely különben a 
termőhelyen elég nagy számban terem. Minthogy e két szülő 
egyikénél sem találunk osztott csészeleveleket s a hybridünkön 
itt-ott hasadt csészeleveleket is találunk, ezt a tulajdonságot egy 
6’anmfl -csoportbeli . fajnak, talán a Pabescentes valamelyikének 
behatására kell visszavezetnünk. Ennek a változatnak két alakja 
van, az egyik terméskocsánja és termése kopasz, a másiké mirigy- 
tüskés. A kopasz kocsánú és termésű alak megközelíti a R. re- 
vemet \Y. K. var. Holikensis KMET-et, de különbözik tőle abban, 
hogy virágkocsánjai is kopaszak, csészelevelein nincsenek mirigy- 
szőrök, s ágai is kopaszak; a Holikensis csészelevelei épek, a mi 
alakunkon pedig itt-ott hasadtak. A mirigytüskés kocsánú és ter- 
mésű alak pedig a R. reversa W. K. var. Simkovicsii KMET-bez 
közeledik, de virágzó és meddő ágainak tüskétlenségén és csésze- 
leveleinek osztottságán könnyen megkülönböztethető. 
Cikkemben összesen 169 adatot sorolok fel, melyekből csak 
16 adat esik a szomszédos megyékre. A megyében leginkább 
elterjedt talajok közül a rózsák leginkább a meszes talajt ked- 
velik s a legszegényebb a gránittalaj. A meszes talajon úgyszól- 
ván az összes fajokat meglehet találni. Az egyedüli R. mollis-x 
és a R. tomentella-t nem sikerült meszes talajon megfigyelnem. 
Lehetséges azonban, hogy idővel még ezek is elő fognak kerülni. 
A mésztalaj sem mindenütt egyformán gazdag a fajokban és 
variátiókban. E tekintetben is az elsőség Turócmeggyes, Polerejka 
és Tótpróna környékét illeti meg, a hol valóban nagy gyönyörű- 
séget fog találni a rhodológus a rózsafajok és variátiók gazdag 
változatosságában. 
Ruscus Hypoglossum in dér Flóra Posoniensis. 
Von: J. A. Büninler (Pozsony). 
Sehr reich an-seltenen, d. h. nur aus venigen Gebieten be- 
kannten Pilzen ist die Flóra von Eh’esburg, wie ich es aus meiner 
langjáhrigen Sammeltátigkeit weiss; doeh aucli bezüglich dér 
Phanerogamen kann sich unsere Flóra so mancher Rariiát rühmen ; 
dies ergibt sich u. A. auch aus den interessanten Funden, die 
dem geübten Auge des Herrn Da. Juuus Gáyer zu verdanken 
sind. Die Arbeit, die er iiber diese veröffentlicht hat (vgl. Ung. 
Bot. Blát. 1917), ist ein sehr wertvoller Gewinn für die Flóra von 
Ungarn. Hier will ich nur zwei Raritáten erwáhnen, u. zwar das 
Smyrnium perfoliatum, die Thebnerkobelpflanze — dieselbe war 
im verflossenen Sommer in selteuer Üppigkeit dórt sehr reichlich 
