50 
4 A R. Yestii F ock e-t itt abban az értelemben veszem, melyben 
azt F ocke Syn. Rub. Germ. p. 154. eredetileg vette s amelyben azt egye- 
bek között Halácsy Oest. Bromb. és Síidre Kubi Eur. is tárgyalja Az 
újabb R. Vcstii Focke in Asch. Griibn. Syn. VI, 458. nem ez a növény 
s miként H a y e k valószínűleg helyesen véli, a R. altissimus F r i t s c h-sel 
esik össze. A R. altissüuus F r i t s c h a R. sulcatus- hoz áll legközelebb s 
ettől csupán dúsabb virágzatában s alul kissé molyhos leveleiben különbözik. 
A R. thyrsanthus-tó\, mellyel első tekintetre összetéveszteni lehetne, zöld 
csészelevelei és szétterpedten megmaradó porzószálai nyomban elválasztják. 
A R. altissimus az országban is terein (Vas megye: Szentgotthárd Várhe- 
gyén ! !) s valószinííleg a kőszegi R. sulcatus var. subvelutinus B o r b. et 
W a i s b. OeBZ. 1898, 319. is idetartozik. 
5 A R. chlorocladus-t és R. pubifrons- 1 csak herb. példákból ismerem 
s végleges ítéletet rendszertani helyzetükről és értékükről uem mondhatok. 
Ügy látszik azonban, hogy a R. silcsiacus- hoz, illetőleg cjuadicus-ho'/. kö/.el 
állanak. S a b r.-nak a Verh. z. b. Ges. Wien, 1904, 544. o. kifejezett azt a 
nézetét, hogy a R. pubifrons — quadicus x suberectus, az eredeti példa vizs- 
gálata alapján nem oszthatom s úgy hiszem, hogy Sab r.-t e magyarázatnál 
inkább az az újabban vallott véleménye vezette, hogy a Silvatici-csoportbu 
tartozó valamennyi faj hybridus eredetű (v. ö. a Miit. naturw. Ver. Steierm., 
1915, 254 — 255. és 260. o ). Ez persze általánosságban nem is olyan való- 
színűtlen. Mert amily könnyűséggel lehet pl. a mi flóránkban valamely vad- 
szedernek a Suberecti-, Discolores-, Tomentosi-, Radulae-, Euglandulosi-cso- 
porthoz való tartozását megállapítani, annyira összezavarják a természetes 
határvonalakat a Silvatici-csoporthoz tartozó fajok. Mindazonáltal ezeknek 
legtöbbjét hybridus eredetre csak úgy lehet visszavezetni, ha feltételezzük, 
hogy hybridus eredetük nagyon messze múltba nyúlik vissza. Recens fajok- 
ból való származásukat bajos kimutatni és sok esetben, ha mégis hybridus 
eredetre akarunk gondolni, legfeljebb csak az egyik parensre következtet- 
hetünk, de a másikra nézve megakadunk (pl. R. erispifrons — niarrostemon ; 
R. heleroclailus — Radula). 
6 Syn R. villicaulís et bypoleucus Sab r. prius; R. macropht/llus 
Hol.; verosimiliter etiam R. macrophyllus Aust. ap. Hal. Oest. Bromb. 
e Hainburg. 
7 Halácsy herb.-ban (Zool.-bot. Ges. Wien) van egy R. heterocladus 
Sab r.-nak jelzett pozsonyi növény, mely akkor került kezembe, mikor a 
Supplem. 11. poson. kézirata már elkészült. S a b r. ezt a nevet sehol sem 
publicálta s az ö herb.-ban (Hofmuseum, Wien) e növényt, mely az én 
R. heterocladus-omma\ nem azonos s melyet a R. silesiacus alakkörébe tar- 
tozónak vélek, nem találtam. 
8 Sensu Sudre Rubi Eur., non Focke in A s c h. G r ii b n. Syn. 
3 Syn. : R. Ebneri S a b r. prius, non K e r n. 
18 E faj typusának már rendkívül erős tüskéi miatt sem felel meg, 
de még további megfigyelésre szorul. 
11 Alakköre vidékünkön további tanulmányozást igényel. 
11 Syn. R. rudis Hol. MBL. 1916, 225. sec. exs. ! 
15 A pozsonyi növény turione glabro, inflorescentia fere epilosa, stylis 
stamina superantibus ete. további vizsgálatot igényel. 
