44 
Változó, még kevéssé méltatott faj. Úgy a csésze sző- 
rözetében, mint a levelek alakjában, szélességében, a virág 
nagyságában nincs biztos megkülönböztető vonás. A S. 
off. egységes faj, jól elkülönült fajtákra, rasszokra nem 
osztható ! Alakkörét mégis 2 varietasra kell osztanom, a sző- 
rös és kopasz csészéjüre, az előbbit régibb és újabb szerzők 
számos névvel látták el ; ennek oka, hogy a legtöbb régi 
ílóraműben a S. off. kopaszcsészéjűnek volt jelölve (pl. 
Koch. Syn. Rchb. FI. Germ. etc.) Legtöbb zavart a S. allu- 
vionalis I) u M o u 1 i n okozta. 
I) uMouli n Zűr Flóra von Bertolzheim in Baiern, 
ÖBZ. 1867. 390. a S. alhwionalis sp. /i.-ról írja : 
Calice (sic) glandulosovilloso, coronis corollae antheras 
aequantibus, tol. nebuloso-pellucidis, caet. ut in S. officinali. 
Unterscheidet sicli durch den drüsighaarigen Kelch von S. 
off'. dér die meisten Autoren einen glatten Kelch als Haupt- 
merkmal zuschreiben . . . (Helyszűke miatt kénytelen vagyok 
a továbbiakban az eredetire utalni.) 0 észrevette a S. off. 
kettős ökológiai természetét, éles szeme megkülönböztette a 
2 alakot, de tévedett, mikor a csészén mirigyszőröket látni 
vélt. T. i. úgy a DuMoulin originaléjának, mint a többi- 
bajor példányoknak (Donauufer b. Mariaort-R u b n e r 1905! 
Sigmundskrone-G u g 1 e r 1895. HHB!) csészéjén a mirigysző- 
röknek látszó képletek (lupe !) a praeparáló mikroszkóp alatt 
izeit szőröknek fpili arliculati!) bizonyultak. A S. alhw. Bol- 
hás (in Koch-Hallier-Wohlfarth Synopsis 1891. I. 
312.) valamint Hegi, G arcke szerint a Duna mellett Ulm- 
tól Passauig, ám itt is a S. off. említett 2 alakja nő, ami- 
ről meggyőz Vollmann FI. v. Bayern, 1911:245, aki a 
tvpikus alakot S. alliwionalisnak mondja. 
Nálunk a Sáp. off. téves diagnózisa („calyce glabro) 
folytán először Feichtinger Ak. Közi. IX. 83. közöl Szi- 
lágysomlvóról Saponciriát e szavakkal: „a glutinosához köze- 
ledő válfaj, rövid, rideg csészeszőrökkel és szőrös szárral. 11 
A uar. glaberrima Ser.-t mint nálunk újat először Borbás 
mutatta be. 
Újabban Terraciano Nuov. Giorn. Bot. Ital. XIV. 
129. 1908. a virág nagysága, Zapalovicz pedig (Gonsp. 
ti. Gál. cr. III. 186.) egyéni bélyegek alapján ir le néhány 
jelentéktelen formát. Maga Simmler Rouy et Foucaud 
művét (FI. d. Francé III. 151.) követi. 
Conspectus formarum Saponariae officinalis L. 
uar. I. tgpica Beck. FI. Noest. I. 366. 1890. Typus. 
Calyx hirtus. Caulis et margines foliorum breviter dense 
hirsuti, rarius glabrescentes, fólia subtus in nervis parce 
pilis rigidis hirta, pili a Ibi articulati usque '/s mm. longi. 
