1Ô 
Gustaf T. Troedsson 
Lagret följdes ett gott stycke ut i vattnet, utan att någon förändring kunde iakt- 
tagas. På denna avdelning kom en mörkare lerskiffer (å), 1,8 m. mäktig. Dennas 
undre hälft skildes från den mera lättkluvna övre genom ett obetydligt lager av en 
nästan svart, svårkluven bergart, rik på små, rundade kvartskorn, högst 5 mm. stora, 
närmast underlagrad av ett tunt, mycket fossilrikt band, i vilket träffades 
Conotreta • acuta n. sp. 
Orthis cfr honor åta Barr. 
Primitiella tenera Lnrsn 
Primitia bursa Krause var. scanensis n. var. 
Primitia conica n. sp. 
P. harparum n. sp. 
P. cfr Tolli Bonnema 
Dalmanites eucentrus Ang. (Olin). 
F. ö. var denna avdelning så gott som fossilfri. Den överlagrades av svart, rät- 
kluven, Climacograpius scalaris förande skiffer (c) med en tillgänglig mäktighet av 1 
meter. Såväl avdelningarna a som b bestå av typisk brachiopodskiffer, medan c 
tillhör z. m. Cl. scalaris. 
Alldeles samma lagerföljd blottades på den smala diabasgångens sydöstra sida 
men på ung. V 2 m. lägre nivå, en höjdskillnad som på grund av den flacka stup- 
ningen tydligt framträder redan på planskissen. Däremot var N om den stora 
diabasgången endast en bank av en hårdbränd, svart, tjockkluven skiffer tillgänglig, 
vilken delvis erinrade om det ovannämnda kvartsförande lagret men saknade fossil. 
2. Röstånga. 
Röstånga nämnes redan av såväl Dalman (1827) som Hisinger (1837) såsom 
fyndort för Asaphus mucronatus Brongn. och av Angelin (1851), som där anträffat 
Phacops eucenlra, av beskrivningen och avbildningen att döma möjligen samma 
art som den förra. Ett närmare angivande av lokalen har emellertid aldrig gjorts. 
Den första fyndort, som omtalas, är den av Lundgren beskrivna vid vägen mot 
Ask med en grov, grå, stundom kalkhaltig lerskiffer med Phacops mucroncita 
Brongn. Denna lokal besöktes följande år av Törnquist (1875), som observerade 
den härstädes framgående diahasgången, och senare av Linnarsson (1879), som 
uppdelade lagerserien i egentlig brachiopodskiffer, lös, grönaktig, rik på Ph. mu- 
cronata men utan andra fossil, samt i en hård och svårkluven bergart, fläckvis 
fossilrik och motsvarande Västergötlands staurocephalusskiffer. Tullberg, vilken 
än mera pointerade denna uppdelning, fann i den undre skiffern Staurocephalus 
clavifrons Ang. Utom från denna lokal, som han betecknade med siffran 9 på sin 
karta över Röstångaområdet (Tullberg 1880), anförde Tullberg brachiopodskiffer 
även från lokal 5, en märgelgrav, belägen 600 — 700 m. SO. om kjnkan med »lös, 
smutsigt grå och gulgrön» skiffer, förande Ph. mucronata jämte en gastropod 
och en ostrakod, samt från Kvarnbäcken, en fyndort, som sedermera ej kunnat 
återfinnas (jfr Moberg 1910: 2 , s. 124), något som även varit fallet med stauroce- 
phalusskiffern vid vägen mot Ask (1. c., s. 127). Även Olin kom att beröra dessa 
bildningar i Röstånga vid sina undersökningar av staurocephalusskïfferns trilobit- 
