20 
Gustaf T. Troedsson 
väggen syntes en del vertikala sprickor i densamma. Åtminstone tvenne av dessa 
äro förkastningsplan och uppdela profilen i trenne sektioner (fig. 6). 
Sektion D omfattar profilens högsta del med skiffer, som i västra delen 
är bränd men innehåller rikligt med fossil. Mot Ö blir bergarten mer och mer 
söndervittrad. Som den högsta delen av profilen samtidigt är dess sydligaste del 
och ligger innerst i kurvan, kommer skiffern att stupa svagt åt båda ändar av 
profilen, varför de övre lagren i hela skifferväggen tillhöra ungefär en och samma 
horisont, medan de undre lagren äro fullständigast tillgängliga i väggens mitt. Den 
viktigaste' skärningen har gjorts några meter ifrån sektion C, på ett ställe, där 
Profil och planskiss (sketch map) av lokal 17 vid Tommarp, a staurocephalusskiffer, b brachiopod- 
skiffer; f förkastningar (faults), som åtskilja de olika sektionerna B, G och JD; A diabas. 
bränningen ej varit så stark, att fossilen blivit i nämnvärd grad påverkade. De 
här liksom i följande sektioner angivna underavdelningarna äro ofta ej petrografiskt 
olika men ha vid fältundersökningen uppställts för att underlätta studiet av faunans 
förändringar och medtagas av samma anledning i denna framställning. Lagerföljden 
i D är nedifrån: 
1. Gråspräcklig skiffer utan fossil, blottad till högst 1 m. djup. 
2. Grå, relativt lättkluven skiffer, mycket fossilrik och framför allt karakteri- 
serad genom närvaron av en tillplattad, tvärstrierad ortocer (»ortocerlaget»). Mäktig- 
het 4 dm. Följande fossil äro anträffade: 
